Справа № 721/1409/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Путильський районний суд Чернівецької області в складі головуючої судді Стефанко У.Д. за участю секретаря судових засідань Свідунович Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Путильського районного суду Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Усть-Путильської сільської ради, ОСОБА_2 , третя особа Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом та права на завершення процедури приватизації і одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємця,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом та визнання права на завершення процедури приватизації і одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємця до відповідачів Усть-Путильської сільської ради, ОСОБА_2 , де третьою особою є Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області.

Свої позовні вимоги обґрунтував наступним:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь позивача, ОСОБА_3 , відповідно до заповіту від 19.09.2008, позивач являється спадкоємцем усього належного йому майна. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 та земельних ділянок: площею 0.19 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , та площею 0,41 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . У видачі йому свідоцтва про право на спадщину нотаріусом відмовлено у зв`язку з відсутністю належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно.

Просив визнати за ним право власності на майно в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця та право на завершення процедури приватизації і одержання правовстановлюючих документів на земельні ділянки.

У судове засідання позивач не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача Усть-Путильської сільської ради, відповідач ОСОБА_2 не з`явилися, від них до суду надійшли заяви про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області у судове засідання не з`явився, відповідно до заяви надісланої суду просить розглядати справу за його відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки від відповідача до суду надійшла заява про визнання позовних вимог, яка не суперечить закону та інтересам сторін, суд вважає, що необхідно ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Вказане підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01.07.2020 року виконавчим комітетом Усть-Путильської сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис 10 (а.с. 50).

19 вересня 2008 року ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку (літ.А-2) з господарськими будівлями та спорудами, 1958 року побудови, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 232840 грн. Вказане підтверджується копією технічного паспорта виданого ФОП ОСОБА_4 (а.с. 32, 34).

З копії виписки з погосподарської книги Путильської селищної ради №81 виданої Усть-Путильською сільскою радою 24.05.2023 року вбачається, що за померлим ОСОБА_3 числився житловий будинок 1958 року побудови, який заходиться по АДРЕСА_1 (а.с.56).

З копії довідки Усть-Путильської сільської ради №787 від 11.11.2020 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем майна після смерті дідуся ОСОБА_3 26.06.2020 року на підставі заповіту від 19.08.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 69. ОСОБА_1 своєчасно вступив в управління та розпорядження спадковим майном протягом шестимісячного строку (а.с.25).

Відповідно до копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та звіту про експертно грошову оцінку земельних ділянок, ОСОБА_3 у 2019 році розпочав процес приватизації земельних ділянок: площею 0.19 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 104538 грн., та земельної ділянки площею 0,41 га. для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 150593 грн. (а.с.28-30, 33).

Відповідно до рішення сесії Усть-Путильської сільської ради народних депутатів Путильського району Чернівецької області від 15 жовтня 1993 року про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам, ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га, з якої: 0.19 га - біля житлового будинку та 0.41 га - на х. Обочі (а.с.31).

З копії витягу про реєстрацію в спадковому майні № 62493096 від 17.11.2020 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3 26.06.2020 у Путильській державній нотаріальній конторі Чернівецької області зареєстрована спадкова справа № 138-2020 (а.с.8).

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 138-2020 Путильської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 своєчасно вступив в управління та розпорядження спадковим майном на протязі шести місяців шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Дружина померлого, ОСОБА_2 відмовилася від отримання свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку (а.с.49-61).

Згідно копії постанови державного нотаріуса Путильської державної нотаріальної контори Кокаревої Н.М. №140/02-31 від 27.06.2023 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку із ненаданням позивачем належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вищевказане нерухоме майно (а.с. 10).

При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як вбачається з матеріалів справи, за померлим ОСОБА_3 числився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, 1958 року побудови, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , інші особи на володіння та користування даним житловим будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється.

Надіслання відповідачкою ОСОБА_2 заяви до суду про визнання позовних вимог свідчить про відсутність наміру успадкування майна після смерті чоловіка.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 344, ст. 382 ч. 2, ст. 392 ЦК України).

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, позовна вимога ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами є обґрунтованою та підлягає до задоволення. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання права на завершення процедури приватизації та одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємця суд вважає наступне.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 на підставі рішення Усть-Путильської сільської ради народних депутатів від 15 жовтня 1993 року про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам, передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га, з якої: 0.19 га - біля житлового будинку та 0.41 га - на х. Обочі, що підтверджується копією архівного витягу № 07-07/74 від 27.04.2017 року (а.с.31).

Згідно зі ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно пункту «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Земельний Кодекс України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку.

Згідно ст. 51 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, рішення суду про задоволення позову є підставою для відведення ділянки в натурі (на місцевості), видачі документа, що посвідчує право власності або користування землею, а також для укладення договору оренди.

Відповідно до ст. 56 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара.

Відповідно до пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

З Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" вбачається, що сільським, селищним, міським Радам народних депутатів слід забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Установити. Передача громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, провадиться один раз, про що обов`язково робиться місцевими Радами народних депутатів відмітка у паспорті або документі, який його замінює. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно з наданих роз`яснень, правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин суд вважає, що позивач, як спадкоємець за заповітом, прийнявши спадщину після смерті дідуся ОСОБА_3 , набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому за життя, включно з правом на завершення приватизації земельних ділянок.

При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 16, 392, 1258, 1262, 1268-1270, 1273-1275 ЦК України, ст. 81, 116, 125 Земельного кодексу України, ст.ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст.4, 12, 13, ст.76, 77, 258-265, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на майно в порядку спадкування за заповітом, а саме, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами 1958 року побудови за адресою АДРЕСА_1 , що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме, на земельні ділянки:

- площею 0.19 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- площею 0,41 га. для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідачі: Усть-Путильська сільська рада, юридична адреса: с. Усть-Путила, вул. Центральна, 50, .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа:

Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, вул. Героїв Майдану, 194-A, м. Чернівці, 58000, код ЄДРПОУ: 39909396.

Суддя Уляна СТЕФАНКО