УХВАЛА

04 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 947/6994/21

провадження № 61-2940ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Сакари Наталії Юріївни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Професійна спілка працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», Державна служба морського та річкового транспорту України, про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» 1 241 992,66 грн невиплаченої зарплати та 248 091,41 грн компенсації за час затримки розрахунку за заробітною платою.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року, в задоволенні позову відмовлено.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 29 лютого 2024 року справу призначено судді-доповідачеві

Русинчуку М. М., судді, які входять до складу колегії: Гудима Д. А., Краснощоков Є. В.

Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків. Заявнику запропоновано надати уточнену редакцію касаційної скарги.

У квітні 2024 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 19 березня 2024 року.

Згідно з повторним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 квітня 2024 року справу призначено судді-доповідачеві Сакарі Н. Ю., судді, які входять до складу колегії: Білоконь О. В., Осіян О. М.

Матеріали касаційного провадження передано судді Сакарі Н. Ю. 22 квітня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду заяву про відвід колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Сакари Н. Ю., Білоконь О. В., Осіяна О. М.

Заява мотивована тим, що зазначена колегія суддів ухвалила рішення в справі № 947/6706/21 у подібних правовідносинах, на яке (рішення) посилався відповідач у відзиві на касаційну скаргу у цій справі, тому, на переконання ОСОБА_4 , існують обставини, що викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності суддів Сакари Н. Ю., Білоконь О. В., Осіяна О. М.

Ухвалою Верховного Суду від 01 листопада 2024 року визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Сакари Н. Ю., Білоконь О. В.,

Осіяна О. М. та передано для вирішення зазначеного питання іншому судді у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України, 04 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Сакари Н. Ю., Білоконь О. В., Осіяна О. М. в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, передано судді Верховного Суду Коротуну В. М.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України, згідно з якою суддя підлягає відводу (самовідводу), зокрема, за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Стаття 37 ЦПК України закріплює недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною четвертою статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Згідно з частинами другою, третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з частиною одинадцятою статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Доводи заяви свідчать про незгоду з процесуальними діями суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Сакари Н. Ю.,

Білоконь О. В., Осіяна О. М., що відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Враховуючи викладене, судом не встановлено обставин, які передбачені частиною першою статті 36 ЦПК України для відводу суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Сакари Н. Ю., Білоконь О. В.,

Осіяна О. М.,а тому Верховний Суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Сакари Наталії Юріївни, ОСОБА_2 , Осіяна Олексія Миколайовича відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун