УХВАЛА

22 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 202/5535/21

провадження № 61-1434ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпрометиз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровські області, яке є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Дніпрометиз» (далі - ПрВТ «Дніпрометиз»): 1) надати щомісячну довідку про відпрацьований час щодо планового часу за час його роботи на підприємстві; 2) надати йому копію наказів про підвищення тарифних ставок та окладів за час його роботи на підприємстві та наказів від 30 жовтня 1995 року № 230, від 30 квітня 1996 року № 137, від 30 квітня 1997 року № 108, від 01 серпня 2000 року № 208, від 02 жовтня 2000 року № 246, від 02 листопада 2000 року № 272; 3) надати відповідь, із якого розміру середньомісячного заробітку щодо первинної виробничої травми 07 квітня 1995 року була надана довідка про розмір втраченого заробітку у розмірі 70,92 грн разом із передаванням його особової справи актом приймання-передачі від 19 липня 2001 року № 113.58; 4) надати відповідь, який середньомісячний заробіток він мав щодо первинної виробничої травми 07 квітня 1995 року на час передавання його особової справи актом приймання-передачі від 19 липня 2001 року № 113.58; 5) надати відповідь, який загальний коефіцієнт підвищення середньомісячного заробітку щодо первинної виробничої травми 07 квітня 1995 року із 07 серпня 1995 року - дати первинного висновку МСЕК до 19 липня 2001 року - дати передавання його особової справи актом приймання-передачі № 113.58; 6) надати розмір та розрахунок його середньомісячного заробітку щодо першої травми 07 квітня 1995 року, розрахований відповідно до пункту 22 Правил № 472; 7) надати розмір та розрахунок його середньомісячного заробітку, що він мав до ушкодження здоров`я за повторною травмою 09 грудня 1997 року; 8) поставити на облік його нещасний випадок на виробництві 09 грудня 1997 року та скласти акт за формою Н-1; 9) встановити вину відповідача, який не виконує свої зобов`язання із забезпечення оформлення всіх документів, необхідних для визначення розміру відшкодування шкоди, відповідно до вимог пункту 35 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, не виконує свої зобов`язання щодо видачі працівникові на його вимогу довідки про роботу на підприємстві із зазначенням часу роботи і розміру заробітної плати відповідно до статті 49 КЗпП України; 10) відшкодувати моральну шкоду у розмірі 240 000,00 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року, яку залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2023 року, провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання надати розмір та розрахунок середньомісячного заробітку по першій травмі 7 квітня 1995 року, розрахований відповідно до пункту 22 Правил № 472, надати розмір та розрахунок середньомісячного заробітку, що він мав до ушкодження здоров`я по повторній травмі 09 грудня 1997 року, а також поставити на облік нещасний випадок на виробництві 09 грудня 1997 року та скласти акт за формою Н-1 було закрито з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, оскільки набрали законної сили рішення суду, ухвалені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі описано дії щодо подання касаційних скарг та їх повернення судом касаційної інстанції, а також доводи щодо звільнення від сплати судового збору. Проте заявник не зазначив які норми процесуального права порушені судами та не обґрунтував в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що не є виконанням вимог цивільного процесуального закону щодо зазначення підстав касаційного оскарження.

Відповідно до абзацу 3 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

У касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав) (підпункт 1 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

Верховний Суд зауважує, що виконання зазначених процесуальних вимог має на меті унеможливити використання формального та беззмістовного викладу заявниками підстав касаційного оскарження. Тобто, заявник має не лише навести зміст статей процесуального закону, а й викласти належне обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення відповідно до наведених вище правових норм.

За наведених обставин ОСОБА_1 необхідно подати нову редакцію касаційної скарги із наведенням належних підстав касаційного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій та обґрунтувати їх, зазначити в чому полягає порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій, додати докази надсилання учасникам справи копії цієї касаційної скарги через систему «Електронний Суд» або листом з описом вкладення.

Слід зазначити, що додані до касаційної скарги додатки: касаційна скарга від 12 серпня 2023 року, усунення недоліків касаційної скарги від 11 вересня 2023 року, від 22 листопада 2023 року, від 26 грудня 2023 року, не можуть розцінюватись як касаційна скарга, оскільки це є додатками до поданої заявником касаційної скарги від 26 січня 2024 року.

Разом з тим, заявник не сплатив судовий збір відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою сплачується судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 3 028,00 грн.

Тому розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги становить 605,60 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

Разом з касаційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору, оскільки його позовні вимоги стосуються відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я. Заявник зазначає про порушення його права на доступ до правосуддя, оскільки суди попередніх інстанцій звільнили його від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та довідки форми ОК-5.

На підтвердження вказаних обставин надав: довідку форми ОК-5 Пенсійного фонду України, в якій зазначені індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 за звітні роки 1998, 2004, 2005, 2011, 2012; відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2022 року до 4 кварталу 2023 року, копію довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 045240 від 02 листопада 2017 року, в якій зазначений ступінь втрати професійної працездатності у відсотках.

Клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Пунктом 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Позов у цій справі не містить вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а тому заявник не звільнений від сплати судового збору на підставі вказаної норми закону.

Визначення майнового стану сторони процесу є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату судових витрат. Якщо через низький рівень майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати (див. постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 липня 2019 року, справа № 821/1896/15-а, провадження № К/9901/14384/18).

Верховний Суд зауважує, що обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний матеріальний стан заявника для цілей відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони покладається саме на заявника. Підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2023 року у справі № 990/13/23 зазначено, що документ з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відображає лише інформацію про доходи скаржника, який, сам по собі не відображає скрутний майновий стан особи, яка подає скаргу.

Верховний Суд зауважує, що для звільнення від сплати судового збору заявник має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави для звільнення такої особи від сплати судового збору.

Верховний Суд вважає, що надані довідки та відомості є недостатніми доказами на підтвердження скрутного майнового стану заявника.

Належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження скрутного матеріального становища до матеріалів касаційної скарги не надано. Таким чином, наведені у заяві доводи не дають достатніх підстав для звільнення від сплати судового збору, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн або надати документи, що підтверджують підстави для звільнення/розстрочення/відстрочення сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393, 394 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків двадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернена заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник