ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1331/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/1404/24 Категорія: 331060301 Середа Л.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Широкова Г.К.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ;

заінтересована особа - Золотоніський відділ ДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

особа, яка подала апеляційну скаргу - представник ОСОБА_2 - адвокат Яцюк Наталія Миколаївна;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Яцюк Наталії Миколаївни на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 квітня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Золотоніський відділ ДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

в с т а н о в и в:

10.04.2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту смерті його матері ОСОБА_3 .

Свої вимоги заявник мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1 померла його мати ОСОБА_3 .

На підтвердження даного факту він надав копію медичного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.04.2024 року, що видане Державною бюджетною установою охорони здоров`я Луганського республіканського бюро судово-медичної експертизи ЛНР.

Вказує, що встановлення факту смерті його матері та отримання свідоцтва про смерть необхідне для оформлення спадщини. При зверненні до Золотоніського відділу ДРАЦС у видачі свідоцтва про смерть матері відмовлено через відсутність належних документів, що підтверджують факт смерті матері заявника.

Оскільки вирішити вказане питання іншим шляхом неможливо, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною заявою.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Золотоніський відділу ДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України - задоволено повністю.

Встановлено факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Алекіно Кинешемського району Іванівської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганськ, селище Ювілейне.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_1 не має іншої можливості встановити факт смерті своєї матері, та враховуючи, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав заявника, з метою захисту законних прав та інтересів ОСОБА_1 , суд дійшов до висновку, що факт смерті ОСОБА_3 знайшов своє підтвердження згідно наданих суду доказів заявником.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 - адвокат Яцюк Н.М. подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 22 квітня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволення заяви про встановлення факту смерті. Зобов`язати Золотоніський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) анулювати актовий запис про смерть від 26 квітня 2024 року № 360 у відношенні громадянки України ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 04.04.2024 року не померла, а станом на дату звернення з цією скаргою є живою, та підтверджується довідкою про склад сім`ї від 06.06.2024 року, виданої Муніципальним унітарним підприємством «Луганськжилком», з якої вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована та проживає за адресою: смт. Ювілейне, договором № 25 про соціальне обслуговування непрацездатного громадянина у відділенні соціальної допомоги на дому від 12 квітня 2023 року, який укладено між ОСОБА_3 та ГУ ЛНР «Луганський комплексний центр соціального обслуговування, довіреністю, посвідченою 11 червня 2024 року нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ЛНР Малойованом І.І. та зареєстровано в реєстрі № 81/53-н/81-2024-1-1195, відповідно до якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси та вчиняти юридично значимі дії в організаціях, підприємствах, установах та державних органах, яка видана строком на три роки, квитанціями про сплату комунальних послуг.

Вважає, що суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення за відсутності достатніх доказів, що підтверджують факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 на територіях ЛНР, оскільки прийняв рішення виключно на підставі копії медичного свідоцтва про смерть, при цьому не з`ясував про наявність інших доказів, які можуть підтвердити цей факт, зокрема свідоцтва про смерть, дозволу на поховання, витягу з книги реєстрації поховання померлих, документів слідчих органів, документів на підтвердження понесених витрат по похованню з відповідних ритуальних служб, тощо.

22 липня 2024 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення на апеляційну скаргу. У запереченнях ОСОБА_1 вказує, що він є єдиним прямим родичем (сином) ОСОБА_3 та у складі сім`ї ніколи не було громадянки ОСОБА_2 з якою він не знайомий та не бачив її за життя жодного разу. Вказує, що рішення суду щодо встановлення спорідненості ОСОБА_2 до його батьків відбулися без його участі як зацікавленої особи, так і без присутності його матері (другої зацікавленої особи). Зазначається, що відео, яке ОСОБА_2 прикріпила до скарги - змонтоване сепаратистом ОСОБА_4 . У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення, а судове рішення № 695/1404/24 від 22 квітня 2024 року без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 10.04.2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту смерті його матері ОСОБА_3 , мотивуючи заяву тим, що встановлення факту смерті його матері та отримання свідоцтва про смерть необхідне для оформлення спадщини.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до вимог статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з частиною 2 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження; 3) окремого провадження.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (частина 3 статті 294 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

За змістом частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Статтею 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерством охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 звертаючись в суд з зазначеною вище заявою, вказав, що встановлення факту смерті його матері та отримання свідоцтва про смерть необхідне для оформлення спадщини.

Встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України.

Як вбачається з поданої апеляційної скарги, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (особа, яка не була залучена заінтересованою особою у справі), оскаржуючи рішення суду першої інстанції зазначила, що вона є дочкою померлої ОСОБА_3 , а тому оскаржуване рішення суду безпосередньо впливає на реалізацію нею прав та законних інтересів як спадкоємиці першої черги по закону.

З поданих додатків до апеляційної скарги вбачається, що рішенням Києво- Святошинським районним судом Київської області від 21.11.2022 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка селища Алекіно Кинешемського району Іванівської області, є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки міста Веймар, Німечинна (а.с.72-74).

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

З урахуванням викладено, колегія суддів приходить до висновку, що звернення заявника ОСОБА_1 із даною заявою у порядку окремого провадження впливає на права та законні інтереси ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки міста Веймар, Німечинна, яка є дочкою померлої.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Згідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Оскільки, колегія суддів дійшла до висновку, що у даній справі існує спір про право, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту слід залишити без розгляду, роз`яснивши заявнику його право на звернення до суду у встановленому законом порядку, а саме з позовом в порядку позовного провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

З урахуванням наведеного, рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 квітня 2024 року необхідно скасувати, а заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, необхідно залишити без розгляду.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Яцюк Наталії Миколаївни задовольнити частково.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 квітня 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Золотоніський відділу ДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 908,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 15.08.2024 року

Судді