Провадження № 2/202/2136/2024
09 грудня 2024 року м. Дніпро
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.,
секретар судового засідання Пономаренко О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні
Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця»
Третя особа, яка не заявила самостійних вимог щодо предмету спору
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньою-транспортною пригодою, -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18.11.2024 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 43 592 грн 02 коп. (сорок три тисячі п`ятсот дев`яносто дві грн 02 коп.); моральну шкоду в розмірі 5 000 грн 00 коп. (п`ять тисяч грн 00 коп.); судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у сумі 2 147 грн 20 коп. (дві тисячі сто сорок сім грн 20 коп.) та витрати на залучення експерта у сумі 5 000 грн 00 коп (п`ять тисяч грн 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України позивач подав протягом п`яти днів після ухвалення рішення докази щодо розміру витрат, які він сплатив у зв`язку з розглядом справи.

Згідно п. 5 ч.7 ст. 265 ЦПК України призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 09.12.2024 о 12 год. 30 хв.

23.11.2024 представником позивача подані докази щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач у зв`язку з розглядом справи.

Так, відповідно до поданого клопотання 23.02.2023 позивач уклав договір з адвокатом Майоровим С.В. про надання правової допомоги №18. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 доручив адвокату здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін у цивільній справі про стягнення завданої матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП, до рішення суду у першій інстанції.

У пункті 4.1 Договору сторони погодили, що розмір гонорару встановлюється в розмірі, що визначений за домовленістю сторін.

Загальна сума витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу складає 10 000,00 грн., що підтверджується квитанцією. Факт виконання робіт підтверджується актом виконаних робіт від 23.11.2024 (додаток 1 до Договору), який місить детальний розрахунок та опис робіт. Враховуючи викладене просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду учасники справи у судове засідання не з`явилися, що у відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України не є перешкодою для вирішення судом питання про розподіл судових витрат.

26.11.2024 через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення від відповідача РФ «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» щодо розподілу судових витрат.

Заперечення мотивовані тим, що відповідач не визнає витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., вважає, що зазначена сума є завищеною та необґрунтованою, просить її зменшити до розміру розумної суми 1000 грн.

Так, позивачем надано до позову договір №18 від 23.02.2023 про надання правової допомоги укладеного між адвокатом Майоровим С.В (виконавцем) та позивачем.

Згідно з цим Договором та додатком до нього сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару за надання адвокатом правничої допомоги вказаної в Договорі і визначеної Дорученням у розмірі 6 000 грн.

Відповідно до п. 4 зазначеного Договору на підтвердження факту надання виконавцем замовнику послуг складається відповідний акт по закінченню фактичного надання послуг.

Зі змісту квитанції № 18 від 14.07.2023 року вбачається, що позивач сплатив адвокату Майорову С.В кошти у розмірі 10 000 грн за надану правову допомогу. До матеріалів позовної заяви та заяви про стягнення витрат на правничу допомогу адвокатом надана квитанція № 18 від 23.11.2024 на суму 10000 грн. (десять тисяч гривень), але, разом із позовною заявою було подано квитанцію № 18 від 14.07.2023 року, з якої вбачається, що позивач сплатив адвокату Майорову С.В кошти у розмірі 10 000 грн. (десять тисяч гривень) за надану правову допомогу. Існують два акти наданих послуг від 23.02.2023 10000 грн. (десять тисяч гривень) та 23.11.2024 р. - 10 000 грн. (десять тисяч гривень).

Однак, акти виконаних робіт або акти приймання-передачі наданих послугу в матеріалах справи підтверджують обсяг робіт 11.03.2022- 6 годин 1500 грн. та 15.07.2023 р. 6 годин 1500 грн., які були надані адвокатом, ще до укладання договору, та після підписання акту виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 23.02.2023 р.

Таким чином вважають, що три тисячі гривень, які також входять до суми витрат не правничу допомогу не можуть бути включені до суми витрат, оскільки вони понесені до укладання договору та після надання послуг.

Отже, за відсутності відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг адвокатом та їх вартості просили суд відмовити у задоволенні заяви про стягнення вказаних витрат з відповідача на користь позивача.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення питання щодо розподілу судових витрат, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18.11.2024 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 43 592 грн 02 коп. (сорок три тисячі п`ятсот дев`яносто дві грн 02 коп.); моральну шкоду в розмірі 5 000 грн 00 коп. (п`ять тисяч грн 00 коп.); судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у сумі 2 147 грн 20 коп. (дві тисячі сто сорок сім грн 20 коп.) та витрати на залучення експерта у сумі 5 000 грн 00 коп (п`ять тисяч грн 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI передбачено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Проаналізувавши подані позивачами копії договору про надання правової допомоги, акт наданих послуг, квитанцію, адвокатські запити, заяви по суті справи складені адвокатом, надані як доказ надання послуг у цій справі, а також участь адвоката у 6 (шести) судових засіданнях, суд вважає, що позивач довів понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, ураховуючи принцип пропорційності задоволених вимог при покладенні на сторін судових витрат та зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені частково суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають також частковому задоволенню у розмірі 82,93% від заявлених вимог, тобто на суму 8 293 грн 00 коп.

Витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним щодо нього позовним вимогам.

Разом із цим, суд не бере до уваги клопотання сторони відповідача про зменшення до 1 000 грн. 00 коп. заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу в суді, так як стороною позивача доведена реальність, необхідність та співмірність витрат саме в сумі 10 000,00 грн. за надані адвокатом Майоровим С.В. послуги, а також їх належне обґрунтування з урахуванням складності справи заявлені витрати не є завищеними.

Приписами ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18.11.2024 питання щодо витрат на правничу допомогу не вирішено.

Отже, суд приходить до висновку про стягнення з Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 8 293 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» (, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд.22) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 293 грн 00 коп. (вісім тисяч двісті дев`яносто три грн 00 коп.).

В іншій частині клопотання відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суддя склав 09.12.2024

Суддя А. О. Михальченко