справа № 753/4978/22 головуючий у суді І інстанції Кулик С.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 04 червня2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом про народження № 589, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 19 лютого 2016 року. В офіційному шлюбі між собою сторони не перебувають. Позивач та відповідач познайомились у 2014 році, а з початку 2015 року почали підтримувати близькі стосунки. Після народження дитини відносини між сторонами почали псуватися, зокрема в наслідок суперечностей майнового характеру, оскільки відповідач наполягала на переоформлення на неї або на дитину нерухомості, яка належала позивачу. Коли позивач відмовився, це зробити, то між сторонами почалися сварки. Відповідач почала залишати квартиру, в якій мешкала разом із позивачем та дитиною, а потім з часом поверталася. У 2017 році позивачу стало остаточно зрозуміло, що відповідач не схильна до компромісів, не прагне вибудовувати паритетні відносини. Протягом 2017-2020 років, сторони періодично мешкали разом, а в інші періоди, відповідач забирала дитину і залишала позивача, потім поверталася і все починалося знов. З 2021 року донька постійно проживала разом з позивачем за адресою місця його реєстрації, де для дитини створені всі необхідні умови. Дитина відвідувала дошкільний навчальний заклад №450, який розташований поряд з будинком. Всі витрати з оплати харчування у садочку, додаткових занять ніс позивач. Проживання доньки з батьком було обумовлене тим, що відповідач, проживаючи окремо, систематично залишала дитину вночі вдома одну, а сама їхала розважатися та спілкуватися з друзями. Іноді вона залишала 3-х річну дитину разом зі своєю старшою донькою, якій тоді було чотирнадцять років, або на сусідку подружку. Зазначено, що донька дуже прив`язана до батька, саме він створює дитині соціально-підтримуюче середовище, а тому донька бажає проживати саме разом з батьком. Позивач створив для дитини гідні умови проживання (окрема квартира), має будинок у с. Соболівка, Київської області, працевлаштований та має стабільний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно. За медичними показниками позивач з 1993 року визнаний непридатним до військової служби та з 03 січня 2013 року виключений з військового обліку. Визначення місця проживання доньки разом з позивачем буде сприяти юридичній визначеності правового статусу доньки, наддасть можливість позивачу оперативно вирішувати будь-які питання щодо неї.

ОСОБА_1 не погодившись із заявленими позовними вимогами подала до суду зустрічний позов, в якому просила визначити місце проживання дитини з нею, припинити стягнення аліментів з неї та стягнути аліменти з позивача.

В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що в 2014 року ОСОБА_1 познайомилась із позивачем та з березня 2015 року, вони почали проживати разом. До цього відповідач мешкала разом із донькою від попереднього шлюбу в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Після початку відносин із позивачем, відповідач проживала у квартирі останнього, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Донька відповідача від першого шлюбу, після цього почала мешкати у свого батька. 22 жовтня 2015 року позивач, як власник квартири, дозволив реєстрацію місця проживання відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 . Після народження доньки, остання також була зареєстрована у вказаній квартирі. Вже в період вагітності, відповідач дізналась про те, що позивач в цей час перебував у шлюбі та мав стосунки з іншими жінками. В наслідок вказаних обставин відповідач переїхала з донькою ОСОБА_5 в квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач при цьому періодично відвідував їх за місцем мешкання, влаштовував сварки, пошкоджував вхідні двері, виламував замки, застосовував до відповідача силу, брав дитину з ціллю спілкування та не повертав її в обумовлений час. У 2018 році відповідач з донькою переїхали жити до її батьків в місто Вашківці, Вижницького району, Чернівецької області. При цьому, позивач самоусунувся від виховання доньки, з її утриманням не допомагав. В 2019 році, ОСОБА_3 вмовив ОСОБА_1 повернутись до м. Києва та проживати разом, обіцяючи розірвати минулий шлюб. Остання погодилась, оскільки бажала, щоб донька виховувалась та зростала в повноцінній родині. Однак ОСОБА_3 не виконав свою обіцянку та не розірвав шлюб зі своєю дружиною. Зважаючи на вищевикладене ОСОБА_1 переїхала, в орендовану квартиру та припинила будь-які стосунки з позивачем, не чинячи при цьому перешкод позивачу у спілкуванні з донькою. Відповідач кожен день доглядала та утримувала дитину, привозила її на власному авто в дитячий садок. Інколи, по вихідним, позивач забирав доньку з дитячого садочка та проводив з нею вихідні. Після початку повномасштабного вторгнення, 26 лютого 2022 року ОСОБА_1 змушена була переїхати з м. Києва до своїх батьків на західну Україну, де вони з донькою стали на облік як внутрішньо переміщені особи. В цей час ОСОБА_3 перебував у відпустці на острові ОСОБА_6 зі своєю подругою. Донькою він не цікавився, допомоги не пропонував. 09 березня 2022 року, він повернувся з ОСОБА_6 в Німеччину, де й став на облік як біженець. 20 травня 2022 року, ОСОБА_1 лишила доньку та тимчасово поїхала до міста Києва. Скориставшись її відсутністю, ОСОБА_3 приїхав до помешкання батьків відповідача, вчинив скандал, та забрав доньку. 28 травня 2022 року, ОСОБА_1 повернулась у м. Вашківці та особисто звернулась в поліцію з заявою, щодо дій позивача. 31 травня 2022 року, вона вирушила до Німеччини з метою пошуку доньки. Зв?язок з позивачем був відсутній, оскільки останній заблокував ОСОБА_1 . В Німеччині відповідач дізналась що позивач з донькою знаходяться в місті Ашаффенбург. ОСОБА_1 зверталась до служби по захисту прав дитини та поліції. Працівники поліції та служби захисту прав дитини змусили ОСОБА_3 розблокувати телефон ОСОБА_1 та надати можливість побачитися з дитиною. З самого дитинства, відповідач піклується про дитину, виховує та доглядає її. Проживання доньки разом з матір`ю відповідає інтересам дитини. ОСОБА_1 має можливість забезпечити донці належні умови проживання, повною мірою займатися її вихованням. Вважає, що позивач, як батько дитини, цього забезпечити не в змозі, оскільки він не відповідально відноситься до обов`язків щодо виховання доньки та веде аморальний спосіб життя. Наказом Дарницького районного суду міста Києва від 28 червня 2022 року, було стягнуто аліменти з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 червня 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 04 червня2024 року позов ОСОБА_3 задоволено. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на аналогічні обставини викладенні нею у зустрічній позовній заяві.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , вказує, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, не мають законодавчого обґрунтування, через що не скарга не може бути задоволена. Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 19 лютого 2016 року, зареєстровано народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності від 17 лютого 2010 року, виданого управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 56,1 квадратних метра належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Зі змісту договору дарування земельної ділянки від 01.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Попович Л.С., вбачається, що ОСОБА_3 , прийняв у дарунок земельну ділянку площею 0,0745 га з кадастровим номером №:02:003:0043, яка розташована по АДРЕСА_4 .

Згідно довідки № 05/01 від 25 травня 2022 року, виданої ТОВ «Інтегріті Кепітал Фанд», ОСОБА_3 є співробітником вказаної організації з 16 листопада 2020 року, працює на посаді інженера засобів радіо та телебачення, на умовах основного місця роботи, з повним робочим днем та посадовим окладом 12 000 грн.

Відповідно до характеристики з ТОВ «Інтегріті Кепітал Фанд» від 25 лютого 2022 року, ОСОБА_3 працює у вказаній компанії з 16 листопада 2020 року, обіймаючи посаду інженера засобів радіо та телебачення. За час роботи зарекомендував себе дисциплінованим, надійним, відповідальним працівником та кваліфікованим фахівцем. В спілкуванні з колегами завжди товариський та комунікабельний, з керівництвом та клієнтами - ввічливий та привітний. В особистому плані на перше місце ставить питання виховання доньки ОСОБА_4 , 2016 року народження.

Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 до посольств держав світу акредитованих в Україні, прикордонних та митних органів від 28 грудня 2021 року, остання надає свою згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Арабської Республіки Єгипет з метою туризму та відпочинку малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01 січня 2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, у супроводі її батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно характеристики з дошкільного закладу освіти №450 Управління освіти Печерської районної в місті Києві Державної адміністрації на ОСОБА_4 , остання відвідувала вказаний заклад освіти з вересня 2020 року по 24 лютого 2022 року. У закладі дошкільної освіти Емма на середньому та високому рівнях засвоює необхідний навчальний матеріал, має добру розвинену пам`ять. Дитина вихована, володіє необхідними соціально-побутовими навичками. Окрім навчання загальної програми закладу, дитина відвідувала додаткові платні гуртки. Заборгованість за оплату харчування та додаткових гуртків відсутня. Такі оплати проводив батько дитини ОСОБА_3 у безготівковій формі. Останній був активно залучений до виховного процесу доньки, регулярно спілкувався з вихователями та викладачами закладу щодо успіхів дитини. Приймав участь у суботниках закладу. Мати дитини ОСОБА_1 періодично приводила та забирала дитину з садочка.

Відповідно до довідки від 03 червня 2022 року, ОСОБА_4 протягом вересня 2018 року - лютого 2022 року відвідувала додаткові заняття з двох іноземних мов, хореографії та ліплення, які проводились в приміщенні закладу дошкільної освіти АДРЕСА_5 . Ініціював зайняття дитини у гуртках її батько ОСОБА_3 , який уклав відповідний договір та сплачував кошти за зайняття. Батько дитини регулярно цікавився успіхами дитини у навчанні отримував рекомендації для успішного засвоювання матеріалу дитиною.

Згідно довідок з відділу реєстрації громадян міста Ашаффенбург ФРН позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані з 08 квітня 2022 року у АДРЕСА_6 .

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 08 липня 2022 року, Дарницьким відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), було відкрито виконавче провадження на підставі судового наказу № 753/6130/22 виданого 04 липня 2022 року по стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до звіту співробітника відділу у сімейних справах дільничного суду міста Ашаффенбург, ФРН від 03 серпня 2022 року, в якому міститься пояснення позивача ОСОБА_3 з приводу обставин приїзду до Німеччини разом з донькою. З цих пояснень випливає, що ОСОБА_1 неналежно опікувалась дитиною та зловживала спиртними напоями. На початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_3 перебував у відпустці за межами України та повернутися не зміг, тому поїхав до Німеччини. ОСОБА_1 нібито перешкоджала йому у спілкуванні із дитиною та перевезла її до своїх батьків на західну Україну. ОСОБА_3 вирушив туди та забрав дитину і вивіз її до Німеччини. На час проведення співбесіди дитина проживає разом із ОСОБА_3 , його співмешканкою у однокімнатній квартирі обладнаній усім необхідним. Батько турбується про дитину. ОСОБА_1 зверталась до правоохоронних органів Німеччини з приводу дій ОСОБА_3 , який на її думку викрав дитину і вивіз до Німеччини. За сприянням представників правоохоронних органів та соціальних служб Німеччини вдалося провести короткочасну зустріч ОСОБА_1 разом із донькою. Остання зазначила, що у неї з донькою завжди були гарні стосунки, але в цей раз донька виступила проти неї. Вважає, що в подальшому батько дитини буде налаштовувати доньку проти матері. Під час співбесіди було заслухано думку ОСОБА_4 , яка зазначила, що батьки часто сварились між собою. Мати інколи забороняла спілкуватися із батьком. Наразі дитина бажає мешкати разом із батьком та його співмешканкою. З матір`ю бажає спілкуватися телефоном. За час проживання з матір`ю, остання інколи сварила доньку та могла її вдарити, при цьому не дуже приділяла час донці.

Зі змісту відповіді на адвокатський запит зі спеціалізованої школи №80 міста Києва від 04 листопада 2022 року, вбачається, що ОСОБА_1 протягом весни-літа 2022 року з письмовою заявою про зарахування до першого класу малолітньої ОСОБА_4 , 2016 року народження не зверталася.

Згідно висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини, складеного 24 жовтня 2022 року Печерської районної в місті Києві Державної адміністрації, враховуючи обставини справи, вік та стан здоров`я дитини, дослідивши надані сторонами докази, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як з батьком ОСОБА_3 так і з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання затвердженого начальником служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 28 липня 2022 року, було проведено відповідне обстеження умов проживання квартири АДРЕСА_3 , яка складається з 1 кімнати та кухні, має загальну площу 56,1 квадратних метра з них житлову 25,8 квадратних метра. Квартира належить ОСОБА_3 Квартира затишна, охайна, простора. У квартирі є всі необхідні меблі. Лоджія переобладнана на ігрову кімнату для дитини, в якій є стіл для навчання, іграшки. За допомогою месенджера «Вайбер», було проведено бесіду з батьком дитини ОСОБА_3 , який повідомив, що починаючи з 2021 року він з донькою проживав у заміському будинку в Київській області у с. Соболівка, а мати проживала у місті Києві за адресою проведення обстеження. Інколи дитина приїздила до матері. 20 травня 2022 року, ОСОБА_3 забрав дитину до місця свого перебування у ФРН. Зі слів ОСОБА_7 встановлено, що їй разом із батьком комфортно та вона і надалі хоче із ним проживати. З мамою майже не спілкується і вона їй телефонує рідко. За місцем обстеження створено гарні умови для проживання, навчання, відпочинку та розвитку малолітньої дитини.

Зі змісту висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини від 20 січня 2023 року, вбачається, що орган опіки та піклування не може об`єктивно дослідити питання визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки повернення дитини в Україну під час дії воєнного стану, може нести загрозу її життю та здоров`ю. Розгляд зазначеного питання можливий після повернення дитини в Україну, або після припинення дії воєнного стану.

Відповідно до договору оренди квартири від 26 жовтня 2022 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , вбачається що предметом вказаного договору є квартира АДРЕСА_7 . Квартира належить ОСОБА_8 на праві власності. Метою оренди є проживання в ній ОСОБА_1 та ОСОБА_9 . Термін дії вказаного договору з 26 жовтня 2022 року до 26 березня 2023 року.

Зі змісту акту обстеження умов проживання квартири АДРЕСА_7 від 22 вересня 2022 року, складеного співробітниками служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, вбачається, що вказана квартира складається з 2-х кімнат розташована на другому поверсі 9-ти поверхового будинку, загальною площею 49 квадратних метра. Квартира орендована до 25 жовтня 2023 року, Умови проживання добрі. В квартирі наявні всі необхідні меблі та техніка. Дитина матиме окрему кімнату, обладнану необхідними меблями.

Зі змісту висновку психологічного дослідження, яке проводилось 21 березня 2023 року психологом ОСОБА_10 стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що остання позитивно ставиться до проживання разом із батьком та його цивільною дружиною у Німеччині. Зазначено, що між батьками був конфлікт. Мати налаштовувала її проти батька. Наразі хоче проживати разом із батьком з яким почувається в безпеці та відчуває стабільність.

Згідно паспорту громадянина Україні на ім`я ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 виданого Печерським РВ ГУ ДМС України в місті Києві, від 16 грудня 2015 року, остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 .

Відповідно до довідок про взяття на облік в якості внутрішньо переміщеної особи від 12 квітня 2022 року, вбачається, що ОСОБА_1 разом із донькою ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_9 .

Зі змісту довідки від 23 червня 2022 року з ТОВ «Ластра», вбачається, що ОСОБА_1 працює у вказаній установі з 09 жовтня 2019 року та займає посаду завідувача виставкового залу. За період з 09 жовтня 2019 року по 31 травень 2022 року її дохід склав 117 901,78 грн.

Згідно характеристики з ТОВ «Ластра» від 24 червня 2022 року, ОСОБА_1 працює у вказаній установі з 09 жовтня 2019 року на посаді завідувача виставкового залу. За час роботи на вказаній посаді зарекомендувала себе з найкращого боку як уважний, відповідальний, надійний та перспективний працівник. За характером спокійна і врівноважена, скарг від клієнтів не надходило. В колективі поводиться по дружньому, конфліктних ситуацій не провокує, до колег і керівництва ставиться з повагою. Проявляє себе, як дисциплінований робітних, який сумлінно ставиться до своїх обов`язків.

Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей» ОСОБА_1 станом на 05 липня 2022 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Відповідно до медичної довідки від 06 липня 2022 року з ТОВ «Медікал-сіті» ОСОБА_1 є здоровою.

Зі змісту сертифіката про проходження профілактичного наркологічного огляду серії ААА №114612 виданого ТОВ «Медікал-сіті», вбачається, що ОСОБА_1 , ознак наркологічних захворювань не виявляє та на обліку не перебуває.

Згідно медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії ААН №560611 від 06 липня 2022 року, виданого ТОВ «Медікал-сіті», ОСОБА_1 не має ознак психіатричних захворювань та на обліку не перебуває.

Зі змісту характеристики з дошкільного закладу освіти № 450 Управління освіти Печерської районної в місті Києві Державної адміністрації на ОСОБА_4 , остання відвідувала вказаний заклад освіти з серпня 2018 року по 23 лютого 2022 року. За час відвідування вказаного закладу Емма показала себе, як здібна і вихована дівчинка. Емма дитина комунікабельна, проявляє турботу до молодших і не конфліктує з вихованцями свого віку. За період відвідування дитячого садка, мати ОСОБА_7 , ОСОБА_1 проявляє себе, як любляча і турботлива мати. Завжди була присутня на дитячих святах. Оплату за дитячий садок та за додаткові зайняття, які відвідувала дитина вносив батько ОСОБА_3 . Дитину до закладу дошкільної освіти приводила та забирала мати, інколи батько забирав дитину. ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню донці, постійно цікавиться справами дитини, поведінкою, навчанням, виконує всі рекомендації вихователя. Батько з`являвся в садочок по п`ятницям та забирав дитину на вихідні.

Згідно акту обстеження складеного працівниками виконавчого комітету Вашківецької міської ради, Вижницького району, Чернівецької області № 91 від 28 червня 2022 року, вбачається, що ОСОБА_1 та її неповнолітня дитина ОСОБА_4 , 2016 року народження проживала з родичами за адресою: АДРЕСА_9 , з 2018 рік по 2019 рік.

Відповідно до акту від 01 липня 2022 року, сусіди та мешканці будинку АДРЕСА_10 , склали цей акт про те, що ОСОБА_1 , разом із малолітньою дитиною ОСОБА_4 проживала у АДРЕСА_9 в період з 2018 року по 2019 рік.

Згідно відповіді з Вижницького районного відділу поліції ГУНП у Чернівецькій області від 06 червня 2022 року, вбачається, що вказаним відділом поліції розглянуто звернення ОСОБА_1 з приводу, того, що ОСОБА_3 забрав без дозволу доньку ОСОБА_4 .

Зі змісту звіту об`єднаної соціальної служби міста Ашаффенбург ФРН від 11 травня 2023 року, вбачається, що наразі для ОСОБА_4 створені сприятливі умови в родині батька. Дитина бажає проживати у родині батька та його цивільної дружини. Вона ходить до німецької школи та достатньо добре інтегрована у соціальне середовище. Через воєнні дії на території України фізична безпека дитини буде краще забезпечена у Німеччині.

Згідно довідок про реєстрацію міста проживання від 27 квітня 2023 року, вбачається, що ОСОБА_3 та його донька ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_11 , ФРН.

Відповідно до довідки про попереднє схвалення допомоги на проживання у Німеччині від 12 червня 2023 року, вбачається, що щомісячна сума за період липень 2023 року - листопад 2023 року, склала на ОСОБА_11 - 528,22 євро, ОСОБА_12 - 528,22 євро, ОСОБА_13 - 247,54 євро. Загальний розмір виплат складає 1303 євро.

Зі змісту листа з ECM San Remo Deutschland Gmbh, від 28 липня 2023 року, вбачається, що вказана установа підтверджує, що ОСОБА_3 з 02 травня 2023 року прийнятий на роботу до вказаної компанії на посаду техніка з обслуговування кавомашин з мінімальною заробітною платою. Наразі ОСОБА_12 відвідує курси по вивченню німецької мови. В подальшому з ОСОБА_14 може бути підписаний контракт на повний робочий день та він зможе отримувати заробітну плату, розмір якої до утримання податків становитиме 3000-3500 євро. Також між ОСОБА_3 та ECM San Remo Deutschland Gmbh, було укладено трудовий договір від 01 травня 2023 року.

Відповідно до довідки від 25 січня 2024 року з ECM San Remo Deutschland Gmbh, вбачається що ОСОБА_12 працює у вказаній установі фахівцем з обслуговування автоматів, його щомісячна заробітна плата без утримання податків та зборів становить 3300 євро.

Згідно безстрокового договору оренди квартири від 11 липня 2023 року, укладеного між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , останні орендували безстроково квартиру з мансардою площею 70 квадратних метра, яка розташована за адресою: АДРЕСА_12 .

Зі змісту свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого генеральним консульством України в Мюнхені, ФРН від 29 березня 2024 року, вбачається, що було укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_18 , про що 29 березня 2024 року складено відповідний актовий запис №21. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_19 , а дружини ОСОБА_20 .

Ухвалюючи рішення про визначення місця проживання дитини з батьком суд першої інстанції виходив з конкретних обставини даної справи, при цьому враховав інтереси самої дитини її вік, соціальні зв`язки, психологічний стан тощо, а також дотримання балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Також суд враховав, що наразі місцем проживання ОСОБА_3 разом із донькою є ФРН. Відповідач мешкає у місті Києві, де зокрема запроваджено воєнний стан. При цьому суд враховав, зазначені у висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації аспекти, зокрема, що перебування дитини в умовах воєнного стану на території України може нести загрозу її життю та здоров`ю. Таким чином, суд першої інстанції вважав, що наразі позивач створив для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку.Відповідач ОСОБА_1 не довела в передбаченому законом порядку необхідність наразі зміни місця проживання дитини, її облаштованого середовища та визначення місця проживання дитини з матір`ю, з огляду на інтереси самої дитини, які переважають над інтересами і бажаннями її батьків. ОСОБА_1 не довела обставин, за наявності яких визначення місця проживання дитини з нею матиме більш позитивний вплив на дитину.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст.1).

Виховання у колі сім`ї передбачає у повній сім`ї, тобто при участі усіх членів родини, як молодших, так і старших, і баби з дідом у тому числі.

Згідно зі ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Принцип 2 Декларації прав дитини 1959 року та Конвенції про права дитини 1989 року визначають, що дитина повинна перебувати під особливим захистом, їй повинні бути надані всі можливості та умови для фізичного, психічного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини 1989 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Пунктом 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне для якнайкращого забезпечення інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Крім того, Декларацією прав дитини 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ч. 2, 8 ст. 10 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відтак, будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно вимог ч.ч.1-2 ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У своїй постанові від 16 січня 2019 року по справі № 487/2480/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду визначив, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Колегія суддів враховуючи висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини від 20 січня 2023 року, з якого вбачається, що орган опіки та піклування не може об`єктивно дослідити питання визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки повернення дитини в Україну під час дії воєнного стану, може нести загрозу її життю та здоров`ю; висновок психологічного дослідження, яке проводилось 21 березня 2023 року психологом ОСОБА_10 стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якого вбачається, що остання позитивно ставиться до проживання разом із батьком та його цивільною дружиною у Німеччині; звіт об`єднаної соціальної служби міста Ашаффенбург ФРН від 11 травня 2023 року, з якого вбачається, що наразі для ОСОБА_4 створені сприятливі умови в родині батька. Дитина бажає проживати у родині батька та його цивільної дружини. Вона ходить до німецької школи та достатньо добре інтегрована у соціальне середовище. Через воєнні дії на території України фізична безпека дитини буде краще забезпечена у Німеччині; принципи 2, 6 Декларації прав дитини 1959 року, ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини 1989 року, ст. ст. 141, 155, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», приходить до висновку, що визначення місця проживання доньки разом з батьком відповідає інтересам дитини, в зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову і відмови у задоволенні зустрічного позову.

Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_1 ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не представлено належних і допустимих доказів в підтвердження того, що визначення місця проживання доньки саме з нею буде більш доцільним ніж визначення місця проживання доньки з батьком, а також, що проживання доньки саме з нею відповідатиме інтересам дитина, в той час як проживання доньки з батьком буде негативно відображатися на дитині.

Скаржником не доведено, що якийсь з доказів які судом першої інстанції бралися до уваги є неналежним та недопустимим, а також що наявні підстав вважати такі докази незаконними.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи.

Апеляційний суд врахував, що у справі, яка переглядається, позивач, звертаючись до суду позовом, просив визначити місце проживання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним, проте конкретної адреси не вказував.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3 , суд першої інстанції зробив висновки, що у найкращих інтересах дитини, враховуючи, що у теперішній час у зв`язку з воєнним вторгненням країни-агресора на території України ведуться бойові дії, потрібно визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 разом із батьком ОСОБА_3 без визначення конкретної адреси, оскільки місце проживання та місце реєстрації можуть змінюватися.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають сформованій правовій позиції Верховного Суду.

Так, у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 607/1091/16-ц

Верховний Суд зазначив загальний висновок, що місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Верховний Суд за результатами перегляду справи № 199/2898/22 дійшов переконання, що при постановленні оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції не порушив наведеного висновку, враховуючи обставини цієї справи, а саме той факт, що позивачка з дитиною у зв`язку із повномасштабною збройною агресією перебуває за межами України, визначив місце проживання дитини з матір`ю без вказівки на конкретну адресу.

Апеляційний суд зауважує, що усталеним є підхід при вирішенні спорів про визначення місця проживання дитини, що суд вирішує з ким із батьків буде проживати дитина. Якщо спір також існує щодо визначення конкретної адреси проживання дитини, то суд вирішує спір і в цій частині.

Зазначення у резолютивній частині рішення суду про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, без зазначення конкретної адреси, не суперечить усталеним підходам Верховного Суду при вирішені цієї категорії спорів (за відсутності спору саме про адресу), адже є тотожним визначенню місця проживання дитини за місцем проживання одного з батьків, з ким суд ухвалює рішення про спільне проживання дитини.

Апеляційний суд також враховує постанову Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 753/572/20, у якій суд зазначив, що з огляду на введення воєнного стану в Україні, при вирішенні спорів, що стосуються прав та інтересів дитини, першорядним завданням держави є забезпечення її безпеки і права на життя. Суд касаційної інстанції у цій справі (№ 753/572/20) погодився з висновком суду апеляційної інстанції про відмову батькові у позові, пославшись на те, що суд апеляційної інстанції врахував інтереси дитини, її думку (небажання повертатися в Україну), а також безпеку проживання дитини разом з матір`ю під час війни за межами України.

Тож, задовольняючи позов ОСОБА_3 , суд першої інстанції обґрунтовано виснував, що в найкращих інтересах дитини, враховуючи, що у теперішній час у зв`язку з воєнним вторгненням країни-агресора на території України ведуться бойові дії, необхідно визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 разом із батьком ОСОБА_3 без визначення конкретної адреси, оскільки місце проживання та місце реєстрації можуть змінюватися, а дитина в даний час проживає в Німеччині разом з батьком.

Таким чином, доводи апеляційної скарги з урахуванням наведених в цій постанові підстав та обґрунтувань, зведені лише до незгоди з висновком суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів зроблений судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами чи невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційних скарг без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 04 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2024 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.