Провадження № 2/582/71/24
Справа № 582/14/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2024 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Яковенко Н.М.,

за участю секретаря Ярмоленко А.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» про стягнення заборгованості з орендної плати за землю,

В С Т А Н О В И В :

03 січня 2024 року представник позивача, адвокат Скляров С.Л., звернувся до суду із цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "СК-АГРО" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , заборгованість з орендної плати за користування земельними ділянками за 2021-2022 роки в сумі 21788,41 грн, з яких орендна плата за 2021 рік 5871,47 грн, орендна плата за 2022 рік 5871,47 грн, пеня за 2021 рік 4786,29 грн, пеня за 2022 рік 2595,35 грн, інфляційні втрати за 2021 рік 1885,61 грн, інфляційні втрати за 2022 рік 255,60 грн, 3% річних за 2021 рік 349,39 грн, 3% річних за 2022 рік 173,25 грн, а також витрати, пов`язані з розглядом справи.

Мотивує вимоги тим, що позивач є власником земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Коровинської сільської ради Роменського району Сумської області (колишнього Недригайлівського району), які вона набула у спадок після смерті матері, ОСОБА_2 .

За життя матері, між нею та ТОВ «СК-Агро» було укладено договір оренди землі. Вказані земельні ділянки, в день укладення договору, були передані відповідачу за відповідним актом. Право оренди вказаних земельних ділянок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 02 серпня 2015 року між сторонами договору укладено додаткову угоду, якою збільшено розмір орендної плати та яка відповідно склала 4150,62 грн та строк оренди земельних ділянок визначено на чотирнадцять років до 01.12.2022. Державну реєстрацію змін і доповнень до договору також проведено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідності до п. 40 договору оренди, після смерті ОСОБА_2 до Позивачки, як до спадкоємиці, перейшли права орендодавця за цим договором оренди землі тому числі й право на отримання орендної плати.

За увесь період дії договору оренди відповідачем щороку один раз на рік (інколи орендна плата розбивалась на декілька платежів) сплачувалась орендна плата, при цьому кожного року орендна плата збільшувалась орендарем, відповідно до того, як збільшувався відсоток по орендній платі по району іншими орендарями або відповідно до того, як підвищувались ціни та тарифи. Ні позивач, ні її мати, не заперечували проти добровільного збільшення орендарем плати за користування земельними ділянками, вважаючи, що таке збільшення здійснюється з добровільної згоди відповідача і відбувалося за рахунок у тому числі і індексації орендної плати при її нарахуванні, як це передбачено п.п.10,13 договору. Також представник позивача надав суду розрахунок збільшення орендної плати за рахунок збільшення індексу інфляції, розрахунок пені, 3% річних.

За 2021 та 2022 роки орендарем орендна плата не була виплачена позивачу, а на її звернення до відповідача вона отримала відповідь, що Орендарем орендна плата виплачена наперед, тому немає підстав сплачувати орендну плату за ці роки.

Представник відповідача подав відзив, у якому позовні вимоги не визнав та заначив, що загальний розмір орендної плати за договором оренди, що підлягав виплаті орендарем за період дії договору з моменту укладення додаткової угоди від 02.08.2015 до закінчення строку дії договору становив 20753,10 грн (4150,62 грн х 5 повних років користування земельною ділянкою), а розмір фактично сплаченої відповідачем орендної плати за договором оренди становить 28237,91 грн, що на 7484,81 грн більше. Укладений між сторонами договір та чинне законодавство не містять заборон щодо дострокового виконання орендарем своїх зобов`язань щодо виплати орендної плати за договором. Відповідач не порушив умови договору оренди та не допускав прострочення сплати орендної плати за відповідний період, оскільки кошти були сплачені наперед, у визначеному сторонами розмірі та до обумовленої сторонами дати, а факт належного виконання відповідачем обов`язку щодо внесення орендної плати за договором підтверджується належними та допустимими доказами.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розгляд справи провести без його участі, позов просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення судового засідання без її участі, просила відмовити у задоволенні позову.

Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтв на право на спадщину за законом (а.с.7, 10) є власником земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, рілля 2,7025 га, та 0,3478 га сіножаті, які розташовані на території Коровинської сільської ради Роменського (колишнього Недригайлівського) району Сумської області (а.с. 22).

01 грудня 2008 року між спадкодавцем ОСОБА_2 та ТОВ «СК-АГРО» було укладено Договір оренди землі № 50131, об`єктом оренди за яким є земельна ділянка загальною площею 3,0503 га, у тому числі рілля 2,7025 га, сіножаті 0,3478 га, кадастрові номери :01:006:0252 та :01:006:0211 (а.с. 19-21).

Вказану земельну ділянку, в день укладення договору, було передано ОСОБА_2 відповідачу, за Актом прийому-передачі земельної ділянки, що надається в оренду (а.с. 23).

Право оренди вказаних земельних ділянок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підтверджується витягами ( а.с. 9, 12).

Договір оренди між сторонами укладено на умовах, які заначені у відповідних пунктах нижче.

Пункт 5: Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 22542,41 грн сукупна вартість ріллі та сіножатей;

Пункт 8: Договір укладено на п`ять років з 1 грудня 2008 року по 01 грудня 2013 року. Після закінчення строку дії договору, орендар має переважне право поновити його на новий строк;

Пункт 9: Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3,5 % від зазначеного в ст. 5 Договору розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік, що складає 788,98 грн. Орендна плата може бути внесена також у натуральній та відробітковій формі. Умови внесення орендної плати в такому випадку погоджуються сторонами окремо;

Пункт 10: Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації;

Пункт 11: Орендна плата вноситься у строк до кінця року, в якому використовується земельна ділянка;

Пункт 12: Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами;

Пункт 13: Розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;

- в інших випадках, передбачених законом.

Пункт 14: У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, з вини орендаря на користь орендодавця справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Пункт 36: Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору, спір розв`язується в судовому порядку.

П. 40 Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни або розірвання договору.

02 серпня 2015 року між сторонами договору укладено додаткову угоду №2 до Договору оренди землі № 50131 від 1 грудня 2008 року та проведено державну реєстрацію змін і доповнень до договору, що підтверджується копією додаткової угоди (а.с. 18) та копією витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (а.с. 15).

Додатковою угодою було змінено і доповнено деякі пункти договору оренди та вони були викладені в новій редакції. Зокрема сторонами узгоджено, що нормативна грошова оцінка землі становить: рілля 57942,87 грн, сіножаті 1351,68 грн. Договір укладено на 14 років терміном до 1 грудня 2022 року, з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. Орендна плата складає 4150,62 грн, що становить 7 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок за один рік користування. В розмір орендної плати не входить податок за землю. Орендар самостійно сплачує податок за землю. Орендна плата може сплачуватися орендодавцю готівкою через касу орендаря, згідно розрахункової відомості за виключенням податку з доходів фізичних осіб. Орендна плата також може справлятися у натуральній формі, за згодою сторін по діючим в орендаря цінам на продукцію.

Сторонами визнається, що за договором оренди земельної ділянки ТОВ «СК-АГРО» здійснено наступні виплати на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_1 :

за 2016 рік 4752,03 грн; за 2017 рік - 5871,47 грн; за 2018 рік 5871,47 грн, 2019 рік 5871,47 грн, 2020 рік 5871,47 грн, а всього позивачу сплачено 28237,91 грн.

Сплата коштів на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_1 підтверджується копіями наданих відповідачем первинних документів : касових ордерів, видаткової накладної, копіями списків згуртованих поштових переказів.

Зазначені платіжні документи не містять в графі «призначення платежу» зазначення про сплату орендної плати за 2021-2022 роки.

12 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «СК Агро» з вимогою сплатити заборгованість по орендній платі за 2021, 2022 та 2023 роки (а.с. 33).

Відповідачем звернення ОСОБА_1 залишилось без реагування, заборгованість з орендної плати не погашено, тож остання вимушена була звернутися з позовом до суду.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (частина 1 статті 611 ЦК).

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Таким Законом є Закон України «Про оренду землі», відповідно до статті 1 якого оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно із частиною першою статті 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (частина 1 статті 14 Закону).

Відповідно до частин 1, 2 статті 15 Закону істотними умовами договору оренди землі є:

об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

дата укладення та строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

У відповідності до частин 1, 2, 3 статті 21 Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 22 Закону орендна плата справляється у грошовій формі.

За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

Частиною 1 статті 23 Закону передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Відповідно до положень абзацу 7 частини 2 статті 25 Закону орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Спір між сторонами у справі виник з приводу виплати орендної плати за 2021-2022 роки за користування земельною ділянкою на підставі діючого між ними договору оренди землі від 1 грудня 2008 року з урахуванням додаткової угоди від 02 серпня 2015 року.

Відповідно до пунктів 9, 11 договору оренди землі з врахуванням додаткової угоди відповідач мав сплачувати на користь позивача орендну плату на суму 4150,62 грн за оренду ріллі та сіножатей за один рік користування земельною ділянкою до 30 грудня щорічно.

Відповідно до позиції відповідача, орендна плата за 2021-2022 роки була сплачена наперед протягом 2016 2020 років, оскільки ці виплати були проведені у більшому, ніж визначено у договорі оренди розмірі.

В той же час суд зазначає, що у договорі оренди землі відсутні положення щодо можливості виплати орендної плати наперед (авансом чи в рахунок платежів за майбутні періоди користування земельною ділянкою).

З урахуванням того, що відповідно до статей 15, 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення є істотними (обов`язковими для включення) умовами договору, а також розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, беручи до уваги відсутність у договорах оренди землі від 25 грудня 2013 року положень про можливість виплати орендної плати наперед та відсутності у платіжно-розрахункових документах відповідача за 2015 2020 роки зазначення про сплату на користь позивача орендної плати за 2021-2022 рік, у суду відсутні підстави вважати, що суми виплаченої відповідачем орендної плати за період 2015-2020 року понад передбачену в договорі суму є орендною платою за 2021-2022 роки. У зв`язку з цим, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача з цього приводу.

Також не заслуговує на увагу посилання відповідача на положення статті 531 ЦК України як на підставу можливості здійснення виплати орендної плати наперед, оскільки самого законодавчого врегулювання такої можливості без закріплення в договорі між сторонами недостатньо для висновку про обґрунтованість такої позиції.

З огляду на це суд вважає, що відповідач належно не виконав умови договору щодо виплати позивачу орендної плати за 2021-2022 роки та порушив вимоги статей 21, 25 Закону України «Про оренду землі», у зв`язку з чим із відповідача на користь позивача слід стягнути несплачену суму орендної плати за 2021-2022 роки за користування земельними ділянками.

При цьому суд враховує те, що для щорічного обрахунку розміру проіндексованої орендної плати застосовується індекс інфляції споживчих цін, обрахований за відповідний рік.

Суд вважає необґрунтованими розрахунки представника позивача про стягнення з відповідача збільшеного розміру орендної плати в сумі 5871,47 грн, оскільки відповідно до п.36 договору оренди зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Відповідач заперечує існування зміни умов договору щодо збільшення розміру орендної плати з 4150,62 грн до 5871,47 грн за взаємною згодою у письмовій формі, та вважає таке збільшення сплатою оренди наперед за 2021-2022 роки.

Позивач не довела належними та допустими доказами, що відбулася зміна умов договору в установленому договором порядку, відповідно стягненню на користь позивача підлягає оренда плата в розмірі, яка визначена в договорі оренди 4150,62 грн.

П. 10 договору оренди землі передбачено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації.

Отже, встановлений в договорі розмір орендної плати підлягає підвищенню на індекс інфляції за відповідний рік.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість зі сплати орендної плати, з врахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, як то перебачено п.14 договору, інфляційні втрати та 3 % річних згідно із ст. 625 ЦК України в межах позовних вимог за період за 2022-2023 роки включно на загальну суму 18 131,03 грн, яка розрахована наступним чином:

Орендна плата за 2021 рік становить 4 150,62 грн + (індекс інфляції за 2021 рік 110%/100) = 4 566,32 грн.

Сума заборгованості за 2021 рік : 4 566,32 грн + 3 748,63 грн (пеня) + 1508,69 грн (інфляційне збільшення) + 274,35 грн ( 3%) = 10 097,99 грн.

Орендна плата за 2022 рік становить 4 150,62 грн + (індекс інфляції за 2022 рік 126,6%/100) = 5 254,82 грн.

Сума заборгованості за 2022 рік : 5 254,82 грн + 2 353 грн (пеня) + 267,14 грн (інфляційне збільшення) + 158,08 грн (3%) = 8 033,04 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 135 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За змістом ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч.ч. 3-6 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві заначено вимогу про стягнення судових витрат на суму 7000 грн, також подано попередній розрахунок судових витрат від 22 жовтня 2023 року, та договір про надання правової допомоги від 12 жовтня 2023 року, додатковий договір від 12 жовтня 2023 року, копію рахунку № 16/23 від 12 жовтня 2023 року, Акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 12 жовтня 2023 року на суму 7000 грн від 25 грудня 2023 року, копію квитанції про перерахування коштів, ордер та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 35-43).

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону). Закон формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Частинами першою та другою статті 30 Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду щодо зробила правовий висновок, в якому визначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. (Постанова ВП ВС у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 р. у справі №907/357/16, від 18.12.2018 р. у справі № 910/4881/18, від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18.

З огляду на зазначену позицію суду, а також враховуючи те, що відповідачем у відзиві на позов не заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, які мають бути компенсовані за рахунок відповідача, приймає до уваги розмір фактично понесених позивачем витрат на правову допомогу на загальну суму 7000 грн, які вважає обґрунтованими та доведеними.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме на суму 5825 грн.

Судовий збір, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, на суму 893,39 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» про стягнення заборгованості з орендної плати за землю, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "СК-АГРО" (юридична адреса: 42506, Сумська область, Роменський район, селище Суха Грунь, вул. Першотравнева, 1; ідентифікаційний код юридичної особи: 33976979) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельними ділянками за період 2021-2022 років у сумі 18131,03 грн, з яких орендна плата 2021 рік 4566,32 грн, орендна плата за 2022 рік 5254,82 грн, пеня за 2021 рік 3748,63 грн, пеня за 2022 рік 2353 грн, інфляційні втрати за 2021 рік 1508,69 грн, інфляційні втрати за 2022 рік 267,14 грн, 3% річних за 2021 рік 274,35 грн, 3 % річних за 2022 рік 158,08 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "СК-АГРО" (юридична адреса: 42506, Сумська область, Роменський район, селище Суха Грунь, вул. Першотравнева, 1; ідентифікаційний код юридичної особи: 33976979) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 893,39 грн судових витрат зі сплати судового збору та 5825 грн судових витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : Н. М. Яковенко