Справа № 461/822/24 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/811/2619/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дружину, з якою проживає дитина,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що з 10.08.2021 позивач перебуває у шлюбі з відповідачем. У шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через агресивну поведінку відповідача, сторони проживають окремо з грудня 2022 року. 20 грудня 2023 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Дитина ОСОБА_3 проживає із позивачкою. На даний час позивач не має можливості працювати, оскільки зайнята доглядом за сином, якому не виповнилося двох років. Відповідач не допомагає позивачу, не виконує обов`язків по утриманню дитини.

Позивач зазначає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, тому просила позов задоволити.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18 липня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дружину, з якою проживає дитина, - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі 3200,00 грн. щомісячно, починаючи з 25 січня 2024 року (дата подання до суду позовної заяви) до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що право на аліменти у дружини може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. Відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 , було надано суду першої інстанції належні та допустимі докази того, що у нього відсутня можливість надавати своїй колишній дружині матеріальну допомогу, а саме: засвідчену копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 31.01.2024 та довідку з Управління соціального захисту, про неодержання допомоги від 31.01.2024. Зазначені документи містяться в матеріалах справи. З нерухомого майна у ОСОБА_1 наявна лише 1/3 частка однокімнатної квартири, де він проживає. Таким чином, суд першої інстанції не врахував наведені обставини, які унеможливлюють надання утримання колишній дружині. Така можливість повинна бути наявна на момент розгляду справи судом, визначатися шляхом оцінки дійсного матеріального становища чоловіка на підставі наданих сторонами доказів та пояснень. Незважаючи на повну відсутність доказів зі сторони ОСОБА_2 , судом були взяті до уваги її голослівні та нічим не доведені твердження наявності у ОСОБА_1 фінансової можливості сплачувати аліменти конкретно встановленого розміру, оплачувати які ОСОБА_1 де-факто не має змоги. В матеріалах справи повністю відсутні докази, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 зазначених судом коштів та/чи безумовних критеріїв їх появи в подальшому. Наголошує, що ОСОБА_1 виконує покладений на нього судовим наказом від 29.01.2024 (справа №461/824/24) обов`язок по утриманню дитини, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями про сплату аліментів на дитину, а також надає дитині посильну допомогу у вигляді продуктів харчування. Стягувати аліменти на утримання дружини з підстав забезпечення утримання фізично здорової дитини, на утримання якої аліменти вже стягуються, є неправомірною підміною понять та предмету позову. Фактично суд зазначив про обов`язок ОСОБА_1 утримувати свою колишню дружину, шляхом пошуку ним додаткових джерел доходів та/чи зміни цих джерел на більш прибуткові, з метою збільшення доходу. Проте, такий обов`язок не передбачений чинним законодавством України, а право на працю є вільним вибором особи та гарантується їй основоположними нормативно-правовими актами найвищої юридичної сили.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Від ОСОБА_2 надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам повністю відповідає.

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 встановлено, що 10 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис на №2270.

У шлюбі народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Актом ЖБК -116 про фактичне місце проживання встановлено, що дитина ОСОБА_3 проживає із позивачкою за адресою АДРЕСА_1 .

Встановлено, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 20 лютого 2024 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був зареєстрований 10.08.2021.

Частиною 2 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до частини 4 статті 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч.6 ст. 84 СК України).

Таким чином, підставами для виникнення права у дружини на утримання за даною нормою є проживання з нею дитини віком до трьох років та наявність у відповідача можливості надавати дружині матеріальну допомогу, через що вимоги позивачки, з якою проживає їх з відповідачем син, який не досяг трьох років, є обґрунтованими з урахуванням того, що відповідач є працездатною особою, тобто має можливість надавати дружині матеріальну допомогу.

За таких обставин суд першої інстанції, проаналізувавши матеріали справи, повно та всебічно встановив обставини справи, правильно визначився з характером спірних правовідносин та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини, яка в силу статті 84 СК України має право на таке утримання.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача із стягненням аліментів на утримання дружини через недоведеність можливості відповідача надавати таке утримання.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дружини, суд першої інстанції, правильно застосувавши наведенні вище положення СК України, дійшов обгрунтованого висновку про те, що відповідач є працездатним, тому позов підлягає задоволенню.

Також суду не надано жодних належних та достатніх доказів, які свідчили про неможливість відповідача працювати та про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Оскільки, відповідач є особою працездатного віку, доказів щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання дружини у розмірі, який визначений судом, ним не надано.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 06.12.2024

Головуючий

Судді