Єдиний унікальний номер 448/852/21
Провадження № 4-с/448/2/24
У Х В А Л А

про залишення скарги без руху

23.02.2024 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., розглянувши матеріали скарги боржника ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся Ігоря Богдановича,

В С Т А Н О В И В:

На адресу суду надійшла скарга ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся Ігоря Богдановича в межах виконавчого провадження ВП 71802415, подана представником скаржниці ОСОБА_1 адвокатом Юнко М.В.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У ст.449 ЦПК України визначено строки для звернення зі скаргою.

Відповідно до частини 9 статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» судам роз`яснено, що скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України і ГПК України та містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».

Таким чином, скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавців мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК та містити відомості, перелічені ч.4 ст.74 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною четвертою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити:

найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;

повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;

викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Вимоги до скарги визначені і статтею 175 ЦПК України.

Скаргу може бути подано до суду в межах строку, визначеного ст.449 ЦПК України.

За приписами ст.449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №466/948/19, зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Верховний Суд зауважує, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ст.95 ЦПК України).

Проаналізувавши скаргу, подану адвокатом Юнко М.В. в інтересах ОСОБА_1 , та дослідивши додані до неї матеріали, приходжу до висновку, що така підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст.175, 177, 449 ЦПК України, а саме: не викладено обставин та не зазначено доказів щодо того, коли саме сторона заявниці дізналася про порушення прав ОСОБА_1 , що необхідне для з`ясування та перевірки судом строку для звернення зі скаргою у відповідності до ст.449 ЦПК України.

Так, сторона заявниці ОСОБА_1 оскаржує рішення приватного виконавця Петруся І.Б., зокрема просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №71802415 від 12.05.2023р., прийняту приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Петрусь І.Б. Крім того, сторона заявниці просить поновити строк на подання скарги з підстав, визначених в клопотанні, яке міститься в скарзі.

Однак, зі змісту скарги не вбачається, коли саме боржниці ОСОБА_1 та/або її представнику стало відомо про порушення права ОСОБА_1 . Докази отримання боржником ОСОБА_1 чи її представником спірної постанови в матеріалах скарги - відсутні. З огляду на відсутність належного обґрунтування щодо дня, коли сторона заявниці дізналися про порушення відповідного права (в тому числі дня, коли сторона заявниці дізналася про факт винесення приватним виконавцем Петрусем І.Б. постанови про відкриття виконавчого провадження №71802415 від 12.05.2023р.), суд позбавлений можливості перевірити відповідність поданої скарги вимогам ст.449 ЦПК України та у випадку порушення строків для звернення зі скаргою відповідно оцінити поважність чи неповажність причин пропуску даного строку.

Відтак, стороні заявниці слід зазначити дату отримання копії оскаржуваної ними постанови про відкриття виконавчого провадження та/або дату ознайомлення з її змістом з наданням підтверджуючих документів.

При цьому, як відомо з матеріалів скарги, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження винесена приватним виконавцем Петрусем І.Б. 12.05.2023р., а дана скарга подана до суду 20.02.2024р.

На виконання вимог ч.5 ст.177 ЦПК України, заявник зобов`язаний додати до скарги на рішення приватного виконавця всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються скарга (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до скарги копії відповідних доказів).

Разом з цим, стороною заявниці (скаржниці) не надано копії рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Також представник заявниці у скарзі визначила статус учасників справи, як скаржник, представник скаржника хоча відповідно до ч.1 ст.450 ЦПК України, скарга розглядається за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Крім того, у скарзі не зазначено стягувача, відсутні будь які відомості щодо стягувача, його повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання чи перебування; відсутнє підтвердження сторони заявниці про те, що ними не подано іншої скарги з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ч.1 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу

З врахуванням вимог ч.1 ст.177 ЦПК України та норми, закріпленої у частині 9 статті 10 ЦПК України, вважаю за необхідне зазначити, що скарга заявниці ОСОБА_1 із додатками була надіслана на електронну адресу суду та скріплена електронним цифровим підписом її представника, однак доказів надсилання такої до електронного кабінету приватного виконавця Петруся І.Б. та стягувача, а у разі відсутності у них електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у них електронного кабінету, доказів надсилання скарги у паперовій формі листом з описом вкладення, представником заявниці ОСОБА_1 адвокатом Юнко М.В. не подано.

Отже, дана скарга не відповідає загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, що передбачені положеннями ЦПК України, вимогам ч.4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та вимогам ст.449 ЦПК України.

Відповідно до ст.185 ЦПК України скарга, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням заявниці боржнику ОСОБА_1 строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.185, 260, 447-449 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргу боржника ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся Ігоря Богдановича залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня вручення копії ухвали про залишення скарги без руху та роз`яснити, що у випадку виконання нею у встановлений строк відповідних вимог ухвали суду, скарга вважається поданою в день первісного її подання, інакше така вважається неподаною та повертається скаржнику з усіма доданими документами.

Ухвала є остаточною та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Ю.В. Кічак