КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року

справа № 753/3092/23

провадження № 22-ц/824/13005/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

при секретарі: Шереметьєва М.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві

третя особа - Акціонерне товариство "Київська виробнича компанія «Рапід»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства "Київська виробнича компанія «Рапід» - Алексєєвої Ольги Андріївни на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2024 року, постановлене під головуванням судді Шаповалової К.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство "Київська виробнича компанія «Рапід» про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, як дружина ОСОБА_2 , просить визнати нещасний випадок, що трапився з ним 13 січня 1968 року таким, що пов`язаний з виробництвом, оскільки він стався під час відрядження її чоловіка ОСОБА_2 на учбово-тренувальний збір від Центральної ради добровільного спортивного товариства "Авангард", де ОСОБА_2 отримав травму хребта. Оскільки відповідач заперечує той факт, що її чоловік отримав каліцтво, пов`язане з виробництвом та через це було скасовано рішення суду про встановлення відповідного факту у порядку окремого провадження, вона звертається до суду саме із позовними вимогами.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство "Київська виробнича компанія "Рапід", про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволено.

Визнано нещасний випадок, що трапився 13 січня 1968 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у с. Ворохта Івано-Франківської області таким, що пов`язаний із виробництвом.

Не погоджуючись з рішенням суду представник Акціонерного товариства "Київська виробнича компанія «Рапід» - Алексєєва Ольга Андріївна подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що встановлення факту, що має юридичне значення не є самостійним способом захисту порушеного права та вирішення питання в порядку позовного провадження не є вирішенням спору по суті. Зазначає, що на момент отримання травми ОСОБА_2 знаходився у відпустці за власний рахунок, а тому не виконував свої трудові фунції, а займався спортом, відтак отримана ним травма є спортивною, а не трудовою.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що доводи апелянта є аналогічними тим, які були зазначені третьою особою у відзиві на позовну заяву у суді першої інстанції. Дані пояснення були враховані судом при ухваленні судового рішення від 26 квітня 2024 року. Звертає увагу, що комісією було встановлено, що каліцтво ОСОБА_2 пов`язане з виробництвом та на підставі цього йому була призначена пенсія по трудовому каліцтву, яку він отримував до смерті.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник третьої особи апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що представник відповідача не спростував доводів позивача щодо того, що ОСОБА_2 протягом 30 років отримував пенсію по трудовому каліцтву. Суд також зазначає, що при проведенні відповідного розслідування, встановлення обставин нещасного випадку та призначення пенсії по інвалідності в тому числі враховувався й наказ № 1 від 3 січня 1968 року та було встановлено, що ОСОБА_2 отримав саме трудове каліцтво. Крім того, суд враховував, що відпустка без збереження заробітної плати надається виключно на підставі особистої заяви працівника, при цьому вказана заява суду не була надана. Щодо доводів про те, що встановлення відповідного факту можливо при розгляді інших позовних вимог, суд зазначає, що не було наведено відповідної норми права, яка зобов`язувала б позивача разом із вимогою про встановлення факту, що розглядалась судом у порядку позовного провадження, пред`явленої після залишення судом без розгляду заяви, поданої в порядку окремого провадження, у зв`язку з наявністю спору про право, заявляти вимогу про визнанням, зміну чи припинення права, яке пов`язане із встановленням юридичного факту.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 5 жовтня 1985 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 5 жовтня 1985 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 20.07.2013 р. (а.с.13)

Як вбачається з копії трудової книжки, ОСОБА_2 з 16.05.1967 р. працював на посаді водія у Київському автотранспортному підприємстві № 09669. (а.с.15-16)

Відповідно до копії довідки № 1495 виданої 9 липня 1968 року Центральною радою добровільного спортивного товариства «Авангард», ОСОБА_2 розпорядженням Центральної ради було відряджено в селище Ворохта Івано-Франківської області з 06 по 16 січня 1968 р. для проходження учбово-тренувального збору перед першістю СРСР зі стрибків на лижах з трампліну. (а.с.17)

Згідно Акту №1 в селищі Ворохта Івано-Франківської області 13.01.1968 р. під час учбово-тренувальних занять з підготовки до першості СРСР зі стрибків на лижах з трампліну із ОСОБА_2 трапився нещасний випадок, внаслідок чого він отримав важку спортивну травму. (а.с.18)

Відповідно до виписки з акту лікарсько-трудової експертної комісії Печерського району м. Києва від 29.04.1968 р. № 875, діагноз ОСОБА_2 , компресійний перелом 7-8 хребців грудного відділу хребта з пошкодженням спинного мозку, та було встановлено І групу інвалідності.(а.с.19).

Встановлено, що розпорядженням по Центральній раді ДСО «Авангард» №29 від 16.01.1969 р., у зв`язку з отриманням ОСОБА_2 травми під час учбово-тренувального збору та втрату працездатності з 01.05.1968 р. була встановлена доплата в розмірі 39 руб. 90 коп. в місяць між встановленою пенсією та заробітною платою, яку ОСОБА_2 раніше отримував. (а.с.20)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть видане 03.04.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві серія НОМЕР_2 . (а.с.25)

Згідно з копією довідки № 1/2 виданої 24 липня 2013 року управлінням Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва, ОСОБА_2 перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва та отримував пенсію по інвалідності 1 групи трудового каліцтва з 1 травня 1968 року по момент смерті (а.с.27).

Як вбачається із відповіді Федерації професійних спілок України від 18 березня 2018 року, відповідний висновок щодо визнання спортивної травми ОСОБА_2 такою, що пов`язана з виробництвом, було надано Центральній Раді ДСО «Авангард», згідно листа від 9 січня 1969 року № 256/3, оригінал якого не зберігся.(а.с.29-30)

Згідно із копією листа від липня 2017 року № 194-зв Центрального державного архіву вищих органів влади та управління України, відомостей про отримання травм членом збірної команди ДСО «Авангард» ОСОБА_2 під час учбово-тренувального збору та факту її виробничого характеру не виявлено. (а.с.31)

Як зазначено у позовній заяві, встановлення факту визнання нещасного випадку, який трапився 13 січня 1968 року з ОСОБА_2 , таким, що пов`язаний з виробництвом є необхідним для призначення ОСОБА_1 , як особі, яка перебувала на утримані ОСОБА_2 , соціальних виплат, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне страхування». При цьому, позивач звертається саме з позовом до суду, оскільки відповідач заперечує, що нещасний випадок, що стався із чоловіком позивачки є таким, що пов`язаний із виробництвом та відповідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року, яким у порядку окремого провадження було встановлено відповідний факт, було скасовано судом апеляційної інстанції та заява ОСОБА_1 залишена без розгляду, оскільки судом встановлено наявність спору про право. Вказане рішення апеляційної інстанції залишено без змін Верховним Судом.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», який був урахований судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови зазначено, що судам слід мати на увазі, що з дня введення в дію Закону від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» (далі - Закон № 2694-XII), а саме 24 листопада 1992 року справи про встановлення фактів каліцтва на виробництві, якщо це необхідно для призначення або одержання допомоги по соціальному страхуванню, не розглядаються в порядку окремого провадження.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю працівника або настала його смерть.

Згідно зі статтею 171 КЗпП України роботодавець повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Отже, обов`язок провести розслідування нещасного випадку та оформити відповідні документи покладено на роботодавця, а в разі його відмови таке питання вирішується посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці.

Згідно з пунктом 34 Порядку № 337 рішення щодо визнання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) пов`язаними чи не пов`язаними з виробництвом приймається комісією (спеціальною комісією) шляхом голосування простою більшістю голосів. У разі рівної кількості голосів членів комісії (спеціальної комісії) голос голови комісії (спеціальної комісії) є вирішальним.

Процедура проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві врегульована Порядком № 337.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 травня 2024 року зазначила, що положення Порядку № 337 дають підстави дійти висновку, що до виключної компетенції комісії (спеціальної комісії) по розслідуванню нещасного випадку належать повноваження з визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, і такий факт не може бути визнаний таким у судовому порядку. Саме комісія (спеціальна комісія) встановлює факт пов`язаності чи не пов`язаності нещасного випадку з виробництвом.

Рішення комісії (спеціальної комісії) та відповідний акт можуть бути оскаржені до суду. У цьому випадку суд має встановити наявність або відсутність порушень при їх складанні, у тому числі й перевірити обґрунтованість визнання комісією нещасного випадку таким, що пов`язаний / не пов`язаний з виробництвом, і відповідно до цього ухвалити рішення.

Тобто, суд не уповноважений встановлювати або вважати доведеним факт пов`язаності чи не пов`язаності нещасного випадку з виробництвом.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Київська виробнича компанія «Рапід» - Алексєєвої Ольги Андріївни задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2024 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство "Київська виробнича компанія "Рапід" про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: