Справа № 461/8960/21 Провадження № 2/450/673/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2024 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Микитів Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», від імені якого діє представник Мисюкевич Катерина Володимирівна до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна»

про (предмет позову):

стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова Компанія «Альфа Страхування» матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу (суброгації) в розмірі 24 937 грн. 68 коп. та 2 270 грн. сплаченого судового збору,

Підстава позову (позиція позивача):

Позивачем з метою визнання вартості відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля Jaguar XF, д.н.з. НОМЕР_1 було проведено його огляд, про що складено акт огляду т/з та отримано рахунок №546 від 19.06.2019 року, згідно якого вартість ремонту складає 58499, 10 грн. Позивачем складено страховий акт №0566.206.19.01 з розрахунком суми страхового відшкодування на суму 58 499, 10 грн., згідно якого 33 099, 60 грн. здійснено виплату на користь СТО та проведено залік взаємних однорідних вимог до договору страхування на суму 25 399, 50 грн. Вважає, що різницю між реальними збитками та відновлюваним ремонтом пошкодженого транспортного засобу відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Позиція відповідача: Представник відповідача подав до суду відзив. Вважає, що оскільки її застрахована в ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» відповідно до Полісу №АМ006827034 вона є неналежним відповідачем у даній справі.

Позиція третьої особи: у судове засідання не з`явились.

14.02.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

25.08.2022 року подано відзив на позовну заяву.

14.08.2023 року ухвала про залучення третьої особи, ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНИ».

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судових засідань.

Встановлені судом фактичні обставини справи та їх оцінка.

26.04.2019 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №330.0000045.701.0383. Предметом Договору страхування є транспортний засіб Jaguar XF, д.н.з. НОМЕР_1 .

23.05.2019 року на автодорозі Львів-Пустомити-Меденичі, 6 км+620 м відбулася ДТП за участі застрахованого транспортного засобу Jaguar XF, д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобу марки Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.07.2019 року справа №450/1786/19 ОСОБА_1 визнано винуватою за ст. 124 КУпАП.

Згідно страхового акту №0566.206.19.01 від 26.06.2019 року сума страхового відшкодування складає 58 499, 10 грн., з яких 25 399, 50 грн. утримання не сплаченої страхувальником страхової премії та 33 099, 60 грн сума перерахованого страхового відшкодування.

Згідно рахунку на оплату №546 від 19.06.2019 року ТзОВ «»Юнайтед армор груп» на замовлення ОСОБА_2 визначило вартість ремонту (64 999 грн. - знижка 6 499, 90 грн) 58 499, 10 грн.

Як вбачається із платіжного доручення №19105 від 01.07.2019 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» здійснило перерахунок ТзОВ Юнайтед Армор Груп відшкодування за автомобіль Jaguar НОМЕР_1 у сумі 33 099, 60 грн.

Згідно довідки про проведення заліку взаємних однорідних вимог до договору страхування №330.0000045.701.0383 від 26.04.2019 року та до страхового акту №0566.206.19.01 від 26.06.2019 заборгованість Страховика ПрАТ «СК «Альфа Страхування» перед Страхувальником ОСОБА_2 становить 33 099, 60 грн.

Як вбачається із виписки від 17.09.2019 та виписки від 20.09.2019 ПрАТ СК ГРАВЕ Україна здійснило перерахунок на користь ПрАТ СК АЛЬФА Страхування в порядку регресу по справі ОСОБА_1 500 грн. франшизи по полісу та 33 061, 42 грн. страхового відшкодування.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ст. 1188 ЦК України).

У ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.08.2024 у справі № 712/9328/21, провадження № 61-12562св23).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону № 1961-IV).

Суд зазначає, що у разі здійснення відновлювального ремонту автомобіля, розмір збитків, які слід стягувати повинен підтверджуватися документами, що підтверджують перелік, обсяг і вартість робіт та витрачених матеріалів.

Однак, у справі, що є предметом розгляду, позивачем не надано відомостей про понесені ним витрати на проведення відновлюваного ремонту автомобіля та про перерахування коштів за проведений ремонт автомобіля Jaguar д.н.з. НОМЕР_1 , саме у розмірі 58 499, 10 грн.

Згідно платіжного доручення №19105 від 01.07.2019 року ПрАТ СК «Альфа Страхування» проведено оплату ТзОВ Юнайдет Армор Груп за автомобіль Jaguar, д.н.з. НОМЕР_1 у сумі 33 099, 60 грн.

Окрім зазначеного, суд звертає увагу на таке.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Після такої виплати делікатне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 р. у справі № 147/66/17 зробила правовий висновок про те, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV).

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу.

Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Як встановлено судом, згідно полісу АМ№006827034 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності страховика ПрАТ СК «ГРАВЕ Україна» за шкоду, завдану майну, становить 100 000,00 грн., франшиза 500, 00 грн..

Відтак, розмір шкоди завданої власнику автомобіля Jaguar, д.н.з. НОМЕР_1 не перевищує розміру ліміту відповідальності по страхових виплатах ПрАТ СК «ГРАВЕ Україна», а тому і підстав для покладення відповідальності на страхувальника ОСОБА_1 у суду немає.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

На підставі вищевикладеного, враховуючи ту обставину, що ПрАТ СК «Альфа Страхування» на власний розсуд виплатило суму на проведення ремонту автомобіля Jaguar ТзОВ Юнайтед Армор Груп, не зважаючи на те, що згідно полісу АМ №006827034 ліміт відповідальності страховика ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» за шкоду, завдану майну, становить 100 000,00 грн., франшиза 500,00 грн., суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позову, тому сплачений позивачем судовий збір, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача не підлягає.

На підставі викладеного та ч. 2 ст. 247, ст. 259-263, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні позовних вимог ПАТ «Страхова Компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» про відшкодування шкоди в порядку регресу (суброгації)- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.09.2024 року.

Учасники справи: ПАТ «Страхова Компанія «Альфа Страхування» /, вул. Рибальська, 22, м. Київ, 01011/; ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 /, ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна»/ЄДРПОУ 9243047, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 65/.

СуддяЄ. О. Данилів