2/465/1651/24
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

01.08.2024 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді Марків Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Мучинської Ю.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контрори Спільник Зоряни Володимирівни, про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контрори Спільник Зоряни Володимирівни, про визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років померла мати позивача - ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на майно, яке складається з частки у квартирі АДРЕСА_1 , що належала померлій та її чоловіку ОСОБА_5 , спадщину після смерті якого вона фактично прийняла, але не оформила. Позивач звернувся до Третьої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак листом від 16.02.2023 №292/02-14, враховуючи невірне написання прізвища позивача, рекомегдовано позивачу звернутись для встановлення факту родинних відносин з померлою, а також встановлення факту приналежності позивачу Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , виданого 28.05.1998 Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів. Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 24.04.2023 встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_2 , а також рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 20.04.2024 встановлено факт належності ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , виданого 28.05.1998 Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів. Враховуючи, що з часу відкриття спадщини після смерті матері позивача сплило більш, як 15 місяців, він звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлої ОСОБА_4 . Однак, у відповідь на вказану заяву, листом від 23.10.2023 №2021/02-14 зауважено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Вказує, що враховуючи той факт, що оригінал дублікату Свідоцтва про право власності на квартиру знаходиться у іншого спадкоємця - ОСОБА_3 , представником позивача та нотаріусом скеровувались листи на адресу відповідача з проханням з`явитись до нотаріальної контори, однак такі проігноровані відповідачем. Відтак, зазначається, що позивач позбавлений можливості набути у власність спадкове майно інакше, як за рішенням суду. Спадковим майном після смерті матері позивача є 1/2 частка у квартирі АДРЕСА_1 та спадкоємцями померлої є 3 її сини: ОСОБА_6 , який відмовився від спадкування в користь відповідача, позивач та відповідач, а відповідно позивач має право набути у власність 1/3 частини спадкового майна, що є 1/6 частиною у вищевказаній квартирі.

Враховуючи вищевикладене, просить визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 та вирішити питання розподілу судових витрат.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив такий задоволити з підстав, викладених у позовній заяві, щодо ухвалення заочного рішення суду не заперечив.

Відповідач в судове засідання, вкотре, не з`явився, хоча й належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення такого.

Так, як вбачається з матеріалів справи в судові засідання, призначені на 13.03.2024, 03.04.2024, 05.06.2024, 27.06.2024 та 01.08.2024 відповідач не з`явився, хоча й належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення таких шляхом скерування судових повісток про виклик до суду засобами поштового зв`язку на адресу його зареєстрованого місця проживання - АДРЕСА_3 , рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №090, №661, №572 та №743.

Окрім цього, відповідач ОСОБА_3 повідомлявся судом про вищевказані судові засідання шляхом скерування судових повісток про виклик до суду SMS-повідомленнями на його контактний номер телефону, який міститься в матеріалах справи, що підтверджується довідками про доставку SMS від 05.02.2024, 13.03.2024, 05.04.2024, 05.06.2024 та 10.07.2024.

Також, оголошення про виклик до суду відповідача ОСОБА_3 розміщувалися на офіційному веб порталі "Судової влади України".

Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю фізичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року (далі Правила).

Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих правил (пункт 94 правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на фізичну особу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» №11 від 17.10.2014, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, однак в матеріалах справи наявна заява такої про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Беручи до уваги те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак в судове засідання не з`явився і про причини неявки суд не повідомив, відзиву суду не подав, а представник позивача в судовому засіданні не заперечив проти заочного розгляду справи, то суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно дубліката свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 28.05.1998 року, виданого Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №6141, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 05.10.2001.

З відповіді державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області Спільник З. №292/02-14 від 16.02.2023 вбачається, що ОСОБА_4 після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила своїз спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що складено відповідний актовий запис №94, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 08.06.2022.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 18.01.2024 витребувано у Третьої Львівської державної нотаріальної контрори завірену належним чином копію заведеної 26 липня 2022 року спадкової справи №438/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 (номер справи у спадковому реєстрі 69511736).

Відповідно до матеріалів спадкової справи №438/2022 до майна померлої ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини після смерті матері звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зазначаючи, що на день смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, а саме: 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 та 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , що належала чоловікові померлої - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого спадщину вона прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав.

ОСОБА_6 звернувся у Третю Львівську державну нотаріальну контору із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом в користь сина померлої - ОСОБА_3 .

Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не видавалось.

Згідно відповіді державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області Спільник З. №292/02-14 від 16.02.2023 для отримання ОСОБА_2 Свідоцтва про право на спадщину на майно померлої ОСОБА_4 рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин між ним та померлою, а також для встановлення факту приналежності йому правовстановлюючого документу на квартиру у зв`язку з наявними розбіжностями у його прізвищі у паспорті та у свідоцтві про право власності на квартиру.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 20.04.2023 встановлено факт належності ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , виданого 28.05.1998 Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів.

Окрім цього, рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 24.04.2023 встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , а саме, що ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_2 .

Відповідно до відповіді державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області Спільник З. №1807/02-14 від 22.09.2023 на заяву представника ОСОБА_2 від 12.09.2023 для видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину необхідний оригінал правовстановлюючого документа на частину квартири, а саме Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , видане Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів 28.05.1998 року. Державним нотаріусом також проінформовано ОСОБА_2 , що 11.09.2023 Третьою Львівською державною нотаріальною конторою було надіслано листа іншому спадкоємцю з проханням з`явитись протягом 21 календарного дня з моменту його вручення в нотаріальну контору з оригіналом вищевказаного документа.

Згідно листа державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області Спільник З. №2021/02-14 від 23.10.2023, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на квартиру ОСОБА_2 рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування.

Представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Задорожним Ю.В. скеровувався лист №22/11-23 від 22.11.2023 на адресу відповідача ОСОБА_3 з проханням прибути 29.11.2023 до державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контори Спільник З. з метою пред`явлення нотаріусу оригіналу дублікату Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , виданого 28.05.1998 Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів.

Разом з тим, як зазначається у позовній заяві, відповідач ОСОБА_3 до державного нотаріуса не прибув та оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, яка входить до складу спадщини, знаходиться у нього, однак такого він не надає.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 та 2 статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників управі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Як вбачається із змісту норми ст. 346 ЦК України однією із підстав для припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до частини першої ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Із врахуванням наведеного, в ході судового розгляду справи встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, тобто виходячи із принципу, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, кожному належало по 1/4 частки вказаної квартири.

Після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 прийняла спадщину за померлим чоловіком, однак належним чином не оформила свої спадкові права, відтак частка спадкодавиці ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі АДРЕСА_1 становить 1/2, а відповідно ОСОБА_2 , як її спадкоємець за законом першої черги має право на спадкування відповідно 1/6 частки вказаної квартири.

Суд також звертає увагу на те, що, у постанові Верховного Суду від 16.06.2021 року в справі № 570/997/19, Верховний Суд зауважив, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Зважаючи на те, що у даному випадку на час смерті спадкодавця спадкове майно перебувало на праві спільної сумісної власності, в ході оформлення спадкових прав позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку спадкодавця у майні, беручи до уваги наведені вище вимоги закону, стороною позивача було обрано правильний спосіб захисту своїх прав саме шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування.

Відповідач в ході проведення судового розгляду справи правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Будь-яких інших доводів чи належних доказів на спростування встановлених в ході судового розгляду справи фактичних обставин відповідачем не представлено та під час розгляду справи судом також не встановлено.

Враховуючи наведене, оцінивши у сукупності представлені суду докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265, 279 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контрори Спільник Зоряни Володимирівни, про визнання права власності на спадкове майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 (одну шосту) частку квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3851 (три тисячі вісімсот п`ятдесят одну) гривню 41 коп. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державний нотаріус Третьої Львівської державної нотаріальної контрори Спільник Зоряна Володимирівна, адреса: м.Львів, проспект Чорновола, буд.39.

Повний текст рішення виготовлено 15.08.2024.

Суддя Марків Ю.С.