СТАРОСИНЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 684/266/24
Провадження № 2-з/684/9/2024
УХВАЛА

12 серпня 2024 року с-ще Стара Синява

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі судді Гринчук С.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Старосинявська селищна рада про усунення перешкод у здійсненні права власності,

УСТАНОВИВ:

20 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

08 серпня 2024 року через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про забезпечення позову, предметом якого позивач вказала:

- визнання незаконним і скасування рішення Старосинявської селищної ради від 02 лютого 2016 року №75 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1167 га за адресою: АДРЕСА_1 та про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1167 га за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасування запису від 16 березня 2016 року за номером 13768004 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0566 по АДРЕСА_1 , площею 0,1167 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку;

- визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 02 травня 2019 року, посвідчений 02 травня 2019 року приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області Намистюк Л.І. за реєстраційним номером 523, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 частину земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:007:0921 площею 0,0263 га, яку ОСОБА_3 фактично використовує згідно встановлених в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки;

- усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом знесення самочинно збудованих будівель ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме, гаражу, сараю (хліву) та огорожі з дротяної сітки на частині земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0921, що на праві власності належить ОСОБА_1 , знесення провести за рахунок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

Позивач ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на спірну земельну ділянку площею 0,1167 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером :01:007:0566, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач вказала, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 жовтня 2003 року ВАО №442089 належить на праві власності земельна ділянка загальною площею 0,28 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку посвідчено державним актом серії ХМ №056717, виданим 22 жовтня 2003 року. Суміжному землекористувачу ОСОБА_2 рішенням Старосинявської селищної радивід 18 вересня 2015 року №3 було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,12 га (фактичний розмір земельної ділянки після обмірів та присвоєння кадастрового номеру :01:007:0566 склав 0,1167 га) за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 вказала, що раніше зверталася до суду за захистом своїх прав з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування рішення Старосинявської селищної ради, скасування запису про право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки (справа №684/691/18). В ході розгляду в суді справи №684/691/18, ОСОБА_2 подарував спірну земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0566 разом з побудованими будівлями та спорудами своїй дочці ОСОБА_3 , у зв`язку з чим позивач вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у даній справі. На думку позивача, інші види забезпечення позову, не зможуть забезпечити належний захист її прав та інтересів, належну процесуальну поведінку відповідачів, а невжиття таких заходів може бути використано відповідачем ОСОБА_3 для подальшого відчуження спірної земельної ділянки, істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно з положеннями частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказане, розгляд заяви в порядку частини першої статті 153 ЦПК України проводиться судом без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі й задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Умовою застосування забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (підпункт 1 частини першої статті 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, що визначено частиною третьою статті 150 ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Із матеріалів справи суд установив, що 20 травня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа Старосинявська селищна рада про усунення перешкод у здійсненні права власності.

02 та 08 серпня 2024 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву, 08 серпня надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 08 серпня 2024 року відмовлено у прийнятті до розгляду уточненої позовної заяви у вказаній справі та роз`яснено позивачу право на звернення до суду з новим позовом.

Таким чином, предметом позову у даній справі є усунення перешкод у здійсненні права власності позивача шляхом знесення самочинно збудованих будівель ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на частині земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0921, що на праві власності належить ОСОБА_1 , тобто позовна вимога, викладена в первинній позовній заяві.

Зважаючи на викладене, захід забезпечення позову, про застосування якого просить заявник, не відповідає заявленим позовним вимогам, оскільки ОСОБА_1 просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку відповідача з кадастровим номером :01:007:0566, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, мотивуючи свою заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 вказує на те, що відповідач ОСОБА_3 може відчужити спірну земельну ділянку, щоістотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Принцип диспозитивності поширюється не лише при розгляді цивільних справ по суті, а при розгляді заяв про забезпечення позову. Тому саме на заявника покладений обов`язок належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Проте, в порушення положень статей 12, 81 ЦПК України, заявник не довела, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення. Докази того, що існує реальна загроза невиконання рішення суду та наявності намірів відповідача чинити перешкоди у виконанні рішення суду до заяви про забезпечення позову не додано, а додана копія договору дарування від 02 травня 2019 року вказані обставини не підтверджує.

Суд враховує, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З врахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Водночас, суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись статтями 149-154, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Старосинявська селищна рада про усунення перешкод у здійсненні права власності.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 12 серпня 2024 року.

Суддя С.М. Гринчук