Номер провадження: 22-ц/813/692/24
Справа № 522/6220/21
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2021 року, ухвалене Приморським районним судом у складі: судді Шенцевої О.П. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 про усунення перешкод шляхом звільнення безпідставно займаного приміщення,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування та розпорядження нерухомим майном шляхом звільнення безпідставно займаного приміщення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24 липня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» (після зміни найменування Публічне акціонерне товариство «Банк Форум») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0143/08/08-Nv, а також з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором укладено договір іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В. від 24 липня 2008 року та зареєстрованим в реєстрі за № 3201, на підставі якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 травня 2010 року у справі № 2-2383/10 стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Одеської філії ПАТ «Банк Форум» солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 427 500 доларів США заборгованість за кредитом, 70611,55 доларів США заборгованість зі сплати відсотків, 46396,07 доларів США пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань, що разом складає 498157,95 доларів США та за курсом НБУ складає 3948350,06 грн, штраф 5000 грн за несвоєчасне страхування предмета іпотеки. Рішення набрало законної сили 25 травня 2010.

У зв`язку з невиконанням позичальником рішення суду та умов кредитного договору, 26 березня 2019 року між ПАТ «Банк Форум», як первісним іпотеко держателем, та ТОВ «Фінансова компанія «Веста», як новим заставодержателем, укладено договір про відступлення прав вимоги № 0002/19/5, на підставі якого відбулася заміна кредитора у зобов`язанні з вказаних договорів.

06 серпня 2019 року відповідно до рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Інвестохіллс Веста», до якого як нового кредитора й перейшло право вимоги за кредитним договором та забезпечення його виконання право іпотеки відносно вказаного об`єкту.

08 липня 2019 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Інвестохіллс Веста» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено та замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» у виконавчому провадженні № 51694987, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-2383/10, який виданого Київським районним судом м. Одеси.

Через неналежне виконання умов кредитного договору у відповідача виникла заборгованість, та на виконання умов вищевказаного договору у відповідності до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», 03 жовтня 2019 року державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`єю Юріївною прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на вищевказаний предмет іпотеки.

Посилаючись на те, що після набуття позивачем права власності на квартиру, відповідач продовжує протиправно користуватися квартирою для проживання, чинить перешкоду позивачу у фактичному доступі, зачиняє двері на замок, ключі від замка позивачу не надає, до будинку не впускає, чим порушує право користування, та володіння, а також обмежує право власності, позивач просив суд позов задовольнити.

Ухвалами Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2021 року та від 29 липня 2021 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення у справі № 522/1514/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», третя особа: державний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю., про скасування рішення державного реєстратора відмовлено.

Рішенням суду Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2021 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 06 грудня 2021 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 про усунення перешкод, шляхом звільнення безпідставно займаного приміщення задоволено.

Усунуто перешкоди у реалізації ТОВ «Фінансова компанія» Інвестохіллс Веста» права володіння, користування та розпорядження нерухомим майном шляхом звільнення безпідставно займаного приміщення трьохкімнатної квартири, загальною площею 145,1 кв.м, житлової площею 86,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 , звернувся з апеляційною скаргою, просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2021 року скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги, зокрема є те, що висновки суду не відповідають обставинам справи щодо придбання ним спірної квартири не лише за кредитні кошти, а частково за особисті кошти, а тому відповідно до висновків, зроблених Об`єднаною палатою касаційного цивільного суду від 12 квітня 2021 року у справі № 310/2950/18, її не можна вважати такою, що придбана за рахунок кредиту. Вважає, що суд першої інстанції за відсутності належних доказів, що спірна квартира була повністю придбана саме за кредитні кошти, безпідставно не застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, зокрема статтю 109 ЖК Української РСР щодо неможливості виселення громадян без надання іншого жилого приміщення, так і правові висновки Верховного Суду щодо виселення відповідача з іпотечного житла (постанова Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 404/261/17-ц).

Також посилається на передчасність висновків суду першої інстанції, викладених в ухвалах від 29 липня 2021 року та 07 червня 2021 року щодо відмови у зупиненні провадження у справі, оскільки станом на момент відкриття провадження у наведеній справі право власності на спірну квартиру вже було предметом судового розгляду у справі № 522/1514/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», третя особа: державний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю., про скасування рішення державного реєстратора і рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2021 року скасовано рішення державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 49073444 від 08.10.2019 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та припинено право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на спірну квартиру. Отже, вважає, що остаточне судове рішення у справі № 522/1514/20 про припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на спірну квартиру безпосередньо вплине на результат розгляду цієї справи, предметом спору якої є усунення перешкод в користуванні наведеною квартирою.

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що аргументи скаржника не заслуговують на увагу, є недоведеними та не підтверджуються належними, допустимими доказами, у зв`язку з чим, відсутні законні підстави для скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2021 року, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Справа перебувала у провадженні судді Колеснікова Г.Я.

Рішенням від 21 лютого 2023 року Вища рада правосуддя звільнила ОСОБА_4 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У зв`язку з відставкою судді ОСОБА_4 справу передано до провадження судді Приходько Л.А., судді учасники колегії: Вадовська Л.М., Сєвєрова Є.С., (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2023).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.05.2023 вилучені судді Сєвєрова Є.С., нові судді : Вадовська Л.М., Кутурланова О.В.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 30 травня 2023 року відрядження судді Приходько Л.А. до Одеського апеляційного суду достроково закінчено.

У зв`язку з достроковим закінченням відрядження судді Херсонського апеляційного суду Приходько Л.А., в провадженні якої як судді-доповідача перебувала вказана справа, справу передано до провадження судді Назарової М.В., судді учасники колегії: Вадовська Л.М., Кутурланова О.В. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2023).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2023 у відповідності до п. 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді визначено суддів Вадовської Л.М., Лозко Ю.П.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2023 у відповідності до п. 3.8 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді визначено суддів Лозко Ю.П., Стахової Н.В.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2021 року у справі № 522/6220/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 про усунення перешкод, шляхом звільнення безпідставно займаного приміщення, до набрання законної сили рішення у цивільній справі № 522/1514/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», третя особа: державний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю., про скасування рішення державного реєстратора та припинення права власності.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 серпня 2024 року поновлено провадження у справі № 522/6220/21 та призначено до розгляду на 12 листопада 2024 року о 15-45 год.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2024 у відповідності до п. 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді визначено суддів Лозко Ю.П., Коновалової В.А.

12 листопада 2024 року відкладено розгляд справи у зв`язку з технічною неможливістю представника ОСОБА_5 у режимі відеоконференцзвязку на 26 листопада 2024 року. 26 листопада 2024 року оголошено перерву до 03 грудня 2024 року о 17-10 год.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2024 у відповідності до п. 3.8 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді визначено суддів Лозко Ю.П., Кострицького В.В.

В судовому засіданні представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» апеляційну скаргу не визнав.

Позивач повідомлений у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, оскільки його представник ОСОБА_2 як користувач Електронного суду отримав судову повістку-повідомленні 26.11.2024 21:30:04, про що свідчить довідка про доставку електронного документу, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 24 липня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» (після зміни найменування Публічне акціонерне товариство «Банк Форум») надалі Первісний кредитор/Первісний Іпотекодержатель та ОСОБА_1 надалі Позичальник/Боржник був укладений кредитний договір № 0143/08/08-Nv (з відповідними змінами та доповненнями) надалі Кредитний договір, відповідно до якого позичальнику був наданий кредит в сумі 450 000,00 (чотириста п`ятдесят тисяч) доларів США на строк до 23 липня 2028 року зі сплатою 13% річних.

В якості забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору між Акціонерним комерційним банком «Форум» (після зміни найменування Публічне акціонерне товариство «Банк Форум») надалі Первісний Іпотекодержатель та ОСОБА_1 (з відповідними змінами та доповненнями) був укладений та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В. від 24 липня 2008 року та зареєстрований в реєстрі за № 3201, відповідно до якого Іпотекодавець передав в заставу (іпотеку) належне йому нерухоме майно а саме: трьохкімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 7.3. договору іпотеки, договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором, враховуючи можливу наявність додаткових договорів, у тому числі про його пролонгацію, зміну процентної ставки та ін.

У зв`язку з неповерненням кредиту, рішенням Київського районного суду м. Одеса від 13 травня 2010 року по справі № 2-2383/10 стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Одеської філії ПАТ «Банк Форум», МФО 388409, код ЕДРПОУ 26389142 солідарно з відповідачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 427 500,00 доларів США заборгованість за кредитом, 70611,55 доларів США заборгованість по сплаті відсотків, 46396,07 доларів США пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань, що разом складає 498157,95 доларів США та за курсом НБУ 100 доларів США=792,59 грн складає 3948350,06 грн, штраф 5000,00 грн за несвоєчасне страхування предмета іпотеки; суму сплаченого позивачем державного мита в розмірі 1700, 00 грн та суму сплачених позивачем витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 252, 00 грн. Рішення набрало законної сили 25 травня 2010 року.

26 березня 2019 року між ПАТ «Банк Форум» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Веста» укладено Договір № 0002/19/5 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого Банк відступив Новому Кредитору належні Банку, а Новий Кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, заставодавців, іпотекодавців та поручителів, зазначених у Додатку № 1, Додатку № 1.1, Додатку № 1.2 та Акті № 1 приймання-передачі документації до Договору. Згідно Додатку № 1, права вимоги за кредитним договором № 0143/08/08-Nv від 24 липня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та ОСОБА_1 .

26 березня 2019 року між ПАТ «Банк Форум», як первісним іпотекодержателем та ТОВ «Фінансова компанія «Веста», як новим заставодержателем, укладено Договір про відступлення прав за Договорами іпотеки (Іпотечними договорами), відповідно до якого у зв`язку із укладенням між первісним іпотекодержателем (ПАТ «Банк Форум») та новим іпотекодержателем (ТОВ «Фінансова компанія «Веста»») Договору № 0002/19/5 про відступлення прав вимоги, первісний іпотекодержатель відступає, а новий іпотекодержатель набуває прав первісного іпотекодержателя, належних первісному іпотекодержателю згідно з Договорами іпотеки, укладеними між первісним іпотекодержателем та боржниками/іпотекодавцями; предметами іпотеки визначеними Договорами іпотеки, є нерухоме майно, вказане в Додатку 1, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно Додатку № 1, права вимоги за Іпотечним договором № 3201 від 24 липня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Банк Форум та ОСОБА_1 , який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В. від 24 липня 2008 року, відповідно до якого Іпотекодавець передав в заставу (іпотеку) належне йому нерухоме майно а саме: трьохкімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних електронного ресурсу «безкоштовний запит» Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (ПАТ «Банк Форум») код 21574573 припинено, згідно запису № 7000829 від 04 липня 2019 року.

06 серпня 2019 року відповідно до рішенням загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» () змінило найменування на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Інвестохіллс Веста» ().

Відомості про перейменування внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Тобто, фактично до Нового кредитора - ТОВ «Фінансова компанія» Інвестохіллс Веста» перейшло право вимоги за кредитним договором та забезпечення його виконання - право іпотеки відносно вказаного об`єкту.

08 липня 2019 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Інвестохіллс Веста» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» (, місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, 8А, офіс 111) у виконавчому провадженні № 51694987, що відкрито на підставі виконавчого листа № 2-2383/10, який видано Київським районним судом м. Одеси у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості.

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається що, 03 жовтня 2019 року державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`єю Юріївною прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на вищевказаний предмет іпотеки. ТОВ «Фінансова компанія» Інвестохіллс Веста» набуло право власності на вищевказаний предмет іпотеки у відповідності до ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Крім того, 26 лютого 2021 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» надіслано відповідачу вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення.

Станом на момент звернення до суду з даною позовною заявою відповідач продовжує користуватися нерухомим майном позивача.

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу усунення позивачу як набувачу іпотечного майна його права власності шляхом звільнення такого відповідачем, який займає приміщення безпідставно, проти чого заперечує відповідач, посилаючись на те, що іпотечне майно придбано частково за особисті кошти, а не повністю за кредитні.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 316 Цивільного Кодексу України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК України, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити жилий будинок чи жиле приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють жилий будинок або жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У пункті 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», роз`яснення, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Стаття 109 ЖК УРСР, на помилкове незастосування судом якої посилається заявник в своїй скарзі, закріплює правило про неможливість виселення громадян без надання іншого житлового приміщення.

Аналіз змісту позовної вимоги позивача свідчить про те, що фактично ним заявлено про виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення, оскільки спірна квартира використовується останнім для свого проживання.

Відповідно до частини першої зазначеної статті виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Громадянам, яких виселяють із житлових приміщень, одночасно надається інше постійне житлове приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на житлові приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне житлове приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду (частина друга статті 109 ЖК УРСР).

Звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду (частина третя статті 109 ЖК УРСР). Тобто починає діяти частина друга статті 109 ЖК УРСР щодо можливості виселення з одночасним наданням іншого постійного житлового приміщення.

В усталеній практиці Верховного Суду України при розгляді вказаної категорії справ, у тому числі й у постановах від 22 червня 2016 року у справі N 6-197цс16, від 21 грудня 2016 року у справі N 6-1731цс16, було роз`яснено порядок застосування статті 40 Закону N 898-IV та статті 109 ЖК УРСР. Зазначено, що частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Зроблено висновок, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на житлове приміщення застосовуються як положення статті 40 Закону N 898-IV, так і норма статті 109 ЖК УРСР. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 31 жовтня 2018 року у справі N 753/12729/15-ц (провадження N 14-317цс18) погодилася з такими висновками.

У постановах від 13 березня 2019 року у справі N 520/7281/15-ц (провадження N 14-49цс19) та від 12 червня 2019 року у справі N 205/578/14-ц (провадження N 14-48цс19) Велика Палата Верховного Суду визначила, що в разі якщо сторони договору іпотеки передбачили в ньому іпотечне застереження про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі цього договору, виселення мешканців з відповідного об`єкта має відбуватися з дотриманням передбаченої у частині другій статті 40 Закону N 898-IV та у частині третій статті 109 ЖК УРСР процедури.

Разом з тим, у вказаних справах звернення стягнення на нерухоме майно здійснювалося на підставі рішення суду, а не в порядку позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки. Тому Велика Палата Верховного Суду не конкретизувала порядок виселення з іпотечного майна при зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, оскільки це не було предметом розгляду суду.

Аналізуючи статтю 109 ЖК УРСР, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі N 361/4481/19 виснувано, що частина третя цієї статті деталізує порядок виселення осіб, які проживають у переданому в іпотеку житловому приміщенні після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на житло шляхом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін (у договірному порядку) без звернення до суду. У такому випадку після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку житло всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк.

Якщо громадяни не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

У цьому випадку частина третя статті 109 ЖК УРСР відсилає до частини другої цієї статті, у якій зазначається про необхідність надання громадянам, яких виселяють із житлових приміщень, іншого постійного житлового приміщення (за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на житлові приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку), із зазначенням такого постійного житлового приміщення в рішенні суду.

Тобто порядок звернення стягнення на предмет іпотеки (шляхом позасудового врегулювання чи в судовому порядку) не впливає на встановлені законом гарантії надання іншого житлового приміщення при вирішенні судом спору про виселення з іпотечного майна, передбачені частиною другою статті 109 ЖК УРСР. Визначальним у цьому випадку є встановлення, за які кошти придбано іпотечне майно - за рахунок чи не за рахунок кредитних коштів.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення, передбачене частиною другою статті 109 ЖК УРСР, стосується не тільки випадків виселення мешканців при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку, а й у разі виселення мешканців при зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, коли мешканці відмовляються добровільно звільняти житлове приміщення, тобто не досягнуто згоди щодо виселення між новим власником і попереднім власником чи наймачами житлового приміщення.

Це передбачено і в частині першій статті 109 ЖК УРСР, у якій вказано, що виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Так званого адміністративного виселення на вимогу будь-яких осіб чи органів, наділених владними повноваженнями, ЖК УРСР не містить, що відображає ті зміни у законодавстві, які запроваджені в Україні у зв`язку з рухом держави до Європейського Союзу та необхідністю захисту основоположних прав людини.

А тому в разі якщо іпотечне майно було набуто не за кредитні кошти і на нього звертається стягнення в позасудовому порядку та якщо мешканці відмовляються добровільно звільняти житлове приміщення, то виселення цих осіб повинне відбуватися на підставі рішення суду в порядку статті 40 Закону N 898-IV та частин першої - третьої статті 109 ЖК УРСР, тобто з наданням іншого постійного житлового приміщення.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення при зверненні стягнення на житлове приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту (позики), повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення. У цьому випадку виселення громадян проводиться у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 109 ЖК УРСР, тобто з наданням цим громадянам житлових приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша - третя статті 89 ЦПК України).

Не визнаючи позов та стверджуючи про те, що іпотечна квартира придбана частково за особисті кошти, а не повністю за кредитні, відповідач не надав на підтвердження такого жодного доказу, не заявляв про витребування відповідних доказів, натомість, суд з власної ініціативи докази не збирає та не витребовує в силу покладених на нього завдань.

Крім того, суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази, якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції зумовлене поважними причинами (поважність причин повинен довести заявник, який подає такі докази). Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази, і недопущення зловживання стороною своїми правами.

Учасники справи зобов`язані подавати всі наявні в них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Норми ЦПК України надають детальну регламентацію строків подання доказів, що об`єктивно мінімізує можливі випадки зловживання правами у сфері доказування.

Верховний Суд у постанові від 27 липня 2024 року звернув увагу, що зазначена законодавча регламентація відповідає процедурі повного розкриття доказів (discovery). По суті зазначені норми спрямовані на зміщення акценту зі стадії розгляду справи по суті на стадію підготовчого провадження, під час якого і має відбуватися збір процесуального матеріалу і так званий обмін змагальними паперами, що забезпечує розгляд справи в розумні строки. Це свідчить про посилення ролі підготовчого провадження у структурі загального позовного провадження цивільного судочинства в Україні саме в суді першої інстанції.

Зазначене підтверджується численною, сталою і незмінною практикою Верховного Суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційна скарга не містить будь-яких клопотань відповідача з приводу витребування доказів того, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , придбана ним частково за особисті, а не повністю за кредитні кошти.

Оскільки вказане є предметом доказування по справі, то слід вважати, що стверджуючи про певну обставину, відповідач в порушення вимог ЦПК України не виконав свого процесуального обов`язку та не довів таку належними та допустимими доказами.

У спірних правовідносинах тягар доказування вказаної обставини покладається на сторону, яка про таке заявила, тобто відповідача.

Натомість, позивачем на обґрунтування своїх вимог надано суду копію кредитного договору № 0143/08/08- Nv, відповідно до якого позичальнику ОСОБА_1 був наданий кредит в сумі 450 000,00 доларів США на строк до 23 липня 2028 року на придбання нерухомості на вторинному ринку, а саме: трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1.1.), забезпеченням повернення кредитних коштів є, крім іншого, іпотечний договір, предметом іпотеки є вказана квартира (п. 2.1.), а також копію іпотечного договору між Акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_1 від 24 липня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 3201, відповідно до якого Іпотекодавець передав в заставу (іпотеку) належне йому нерухоме майно а саме: трьохкімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартість предмета іпотеки згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 22.07.2008 № 19623183 складає 217650 грн, заставна вартість предмета іпотеки квартири АДРЕСА_2 , є договірною і погоджується сторонами в розмірі 2357512 грн.

Вказаних доказів позивача про придбання спірного житла за кредитні кошти відповідачем не спростовано, а його твердження про зворотнє є бездоказовими.

Разом з тим, відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому законами України строк дії воєнного стану в Україні продовжувався, він діє і дотепер.

Законом України від 15 березня 2022 року N 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" доповнено розділ VI "Прикінцеві положення" Закону N 898-IV пунктом 5-2, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи 22 березня 2023 року справу № 361/4481/19 вважав, що вказаний вище Закон має бути застосований у цій справі (щодо судового рішення, ухваленого 04 серпня 2021 року), оскільки станом на час його перегляду Верховним Судом в Україні триває воєнний стан, тому виконання вказаної постанови апеляційного суду від 04 серпня 2021 року в частині виселення відповідачки зупинила на період дії в Україні воєнного стану та на тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Вказане у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахування апеляційним судом під час перегляду теперішньої справи шляхом зміни резолютивної частини щодо застосування вимог Закону N 898-IV.

Натомість, колегія суддів не може взяти до уваги довід апеляційної скарги про передчасність ухваленого судом рішення та відмови відповідачу у зупиненні провадження у справі, оскільки станом на час апеляційного перегляду рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2021 року у справі № 522/1514/20, на яке посилався заявник, оскільки постановою Одеського апеляційного суду від 09 травня 2024 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2021 скасоване та в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про скасування рішення державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 49073444 від 08.10.2019 року 17:27:30 на квартиру АДРЕСА_2 та припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» () на квартиру АДРЕСА_2 відмовлено.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту другого частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні бо зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

В іншій частині рішення суду як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2021 року змінити, доповнивши резолютивну частину абзацом третім наступного змісту:

«Зупинити виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2021 року в частині звільнення відповідачем ОСОБА_1 житлового приміщення трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 на період дії в Україні воєнного стану та на тридцятиденний строк після його припинення або скасування».

У зв`язку із цим абзаци третій, четвертий, п`ятий, шостий резолютивної частини вважати абзацами четвертим, п`ятим, шостим, сьомим.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 06 грудня 2024 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В Кострицький

Ю.П. Лозко