Справа № 127/2-7872/04
Провадження № 22-ц/801/2241/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Якименко М.М.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 рокуСправа № 127/2-7872/04м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Оніщука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/2-7872/04 запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою представника особи, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_3 адвоката Якименка Олексія Олексійовича на ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 жовтня 2004 року про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2003 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 жовтня 2004 року з метою забезпечення позову накладено арешт на кватиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 квітня 2004 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 04 липня 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 квітня 2004 року скасовано, провадження у справі закрито.

Не погодившись із ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 жовтня 2004 року про забезпечення позову, представник особи, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_3 адвокат Якименко О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати зазначену ухвалу та постановити нову про відому в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуваною ухвалою суду було вирішено питання про права, інтереси та обов`язки щодо квартири, власником якої відповідно до договору дарування від 08 січня 2004 року є ОСОБА_4 , яка участі у розгляді справи не приймала.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 жовтня 2004 року з метою забезпечення позову накладено арешт на кватиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 квітня 2004 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 04 липня 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 квітня 2004 року скасовано, провадження у справі закрито.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України (в редакції закону, що діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали) позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Задовольняючи заяву про накладення арешту на квартиру кватиру АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що на час постановлення ухвали вказана квартира належала відповідачці у справі.

Відповідно до договору дарування від 08 січня 2004 року ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_5 прийняла у дар кватиру АДРЕСА_1 .

Згідно з витягу з реєстру актів про одруження ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_6 .

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_4 є власником кватири АДРЕСА_1 .

Тобто, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що квартира на яку він накладає арешт належить відповідачу.

Скаржник надав суду належні та допустимі докази, що вона є власником зазначеної квартири, тому колегія суддів приходить до висновку, що вона має право на оскарження вищевказаної ухвали в порядку ст. 352 ЦПК України, як особа на майно якої судом безпідставно було накладено арешт, яка не була стороною у справі, але права якої таким судовим рішенням були порушені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, не відповідність висновків суду встановленим обставинам, недоведеність обставин , які мали значення для справи, які суд визнав встановленими.

Судом встановлено, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам, ті обставини справи, які суд вважав встановленими є недоведеними, а тому ухвала суду про забезпечення позову підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в забезпеченні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 352, 367, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника особи, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_3 адвоката Якименка Олексія Олексійовича задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 жовтня 2004 року про забезпечення позову скасувати та постановити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кватиру АДРЕСА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 листопада 2024 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Оніщук В.В.