Справа № 750/2817/24
Провадження № 2/750/929/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2024 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
судді - Рахманкулової І.П.,
секретаря Мойсієнко К.А.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ в натурі нерухомого майна,
третя особа Чернігівська міська рада,
У лютому 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить здійснити поділ в натурі житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та припинити право спільної часткової власності на вказане домоволодіння.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 серпня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Також, про час і місце розгляду справи по суті відповідач повідомлявся шляхом публікації оголошення про виклик на сайті судової влади.
Представник Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, її представника та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є власником 2/3 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 21 вересня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Коваленко В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3657 (а.с. 5).
Відповідно до п. 3 вказаного договору дарування відповідно до правовстановлюючого документа, житловий будинок з надвірними будівлями, 2/3 частини якої відчужуються за цим договором, складаються з: коридору 1-1 площею 4,3 кв.м., кімнати 1-2 площею 8,5 кв.м., кімнати 1-3 площею 21,40 кв.м., кімнати 1-4 площею 10,6 кв.м., коридору 1-7 площею 6,5 кв.м, кухні 1-8 площею 11,6 кв.м, тамбура а1, 1/2 частини сараю, погріб б-1, частини огорожі (а.с. 5).
Згідно копії інформаційної довідки № 3985 від 16 жовтня 2019 року, самовільного будівництва та перепланування по житловому будинку нема (а.с. 12 на звороті).
На підставі свідоцтва про право власності на спадщину № 205, власником іншої 1/3 частини вказаного будинку є ОСОБА_3 .
Відповідач отримав спадщину після смерті матері, яка є рідною сестрою позивача ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Право власності сторін на домоволодіння також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 366893179 від 22 лютого 2024 року (а.с. 6-8).
Зазначений вище будинок з господарськими спорудами та будівлями належав батькам позивача та був поділений між ними за рішенням суду від 30 серпня 1981 року у справі № 2-1488/81 (а.с. 9).
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2018 року в справі № 750/9525/18 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користувані житловим приміщенням задоволено. Зобов`язано ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом звільнення кімнати під номером 1-4 площею 10,6 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 109-112).

Як зазначено у позовній заяві, між сторонами склався порядок користування домоволодінням, частини будинку кожної із сторін мають окремі входи, кожен із співвласників користується відокремленими спорудами з ізольованими жилими і підсобними приміщеннями.

Крім того, позивач має відокремлене від відповідача газо-, електро- та водопостачання, що підтверджується копіями договорів про надання відповідних послуг (а.с. 19, 20, 21-22, 23-24, 25-26).

Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 209 від 06 квітня 2023 року власним 2/3 частинам житлового будинку, загальною площею 67,9 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_6 присвоєно адресу - АДРЕСА_2 (а.с. 13).

Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі статтею 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів і єдністю об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.

Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.

Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна.

Аналіз змісту статей 356, 367, 364 ЦК України свідчить, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. Так, при поділі майно, що знаходиться у спільній частковій власності, розподіляється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. Натомість при виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17.

Відповідно до висновку експерта № С-24067 від 20 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 , як власниці 2/3 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , пропонується виділити: коридор 2-1 площею 4,3 кв.м; кімнату 2-2 площею 8,5 кв.м; кімнату 2-3 площею 21,4 кв.м; коридор 2-4 площею 6,5 кв.м; кухню 2-5 площею 11,6 кв.м; коридор 2-6 площею 2,7 кв.м; санвузол 2-7 площею 2,3 кв.м; кімнату 2-8 площею 10,6 кв.м.; погріб під частиною будівлі б-1; сарай Б-1.

Відповідно до висновку експерта № С-24067 від 20 жовтня 2024 року, ОСОБА_3 , як власнику 1/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , пропонується виділити: кімнату 1-1 площею 8,8 кв.м; кімнату 1-2 площею 13,9 кв.м; недобудоване приміщення І площею 8,7 кв.м; сарай б-1.

Оскільки на ідеальну частку відповідача ОСОБА_3 припадає частина домоволодіння вартістю 219002 грн., що більше його ідеальної 1/3 частки на 5091 грн., а тому вказана сума має бути стягнута з відповідача на користь позивача.

При наведеному варіанті поділу сторонам не потрібно виконувати роботи з переобладнання, оскільки будинок складається з відокремлених квартир.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що за фактичних обставин реалізація права співвласника ОСОБА_1 щодо поділу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 не порушить права іншого співвласника ОСОБА_3 , оскільки запропонований позивачем варіант здійснено відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу з дотриманням чинних будівельних норм з компенсацією відступлення від рівності часток.

За встановлених обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними належними доказами, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач понесла витрати по сплаті судового збору в сумі 8666 грн. 67 коп. та на проведення експертного будівельно-технічного дослідження для визначення варіанту поділу домоволодіння в сумі 5050 грн., які в силу положень статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Проте, суд відмовляє у стягненні з відповідача на користь позивача 2500 грн., які остання понесла у зв`язку із виготовленням звіту про оцінку майна № 04РМ-240305-002, оскільки такий звіт не прийнято судом до уваги при ухваленні рішення у даній справі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 141, 142, 258, 259, 263-265, 280-282, 273, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; паспорт - НОМЕР_2 ) про поділ в натурі нерухомого майна задовольнити.

Виділити в натурі ОСОБА_1 , як власниці 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у власність: коридор 2-1 площею 4,3 кв.м; кімнату 2-2 площею 8,5 кв.м; кімнату 2-3 площею 21,4 кв.м; коридор 2-4 площею 6,5 кв.м; кухню 2-5 площею 11,6 кв.м; коридор 2-6 площею 2,7 кв.м; санвузол 2-7 площею 2,3 кв.м; кімнату 2-8 площею 10,6 кв.м.; погріб під частиною будівлі б-1; сарай Б-1.

Виділити в натурі ОСОБА_3 , як власнику 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у власність: кімнату 1-1 площею 8,8 кв.м; кімнату 1-2 площею 13,9 кв.м; недобудоване приміщення І площею 8,7 кв.м; сарай б-1.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5091 грн. (п`ять тисяч дев`яносто одну грн.) за отримання надлишку при розподілі житлового будинку АДРЕСА_1 .

При поділі майна в натурі сторонам не потрібно виконувати роботи з переобладнання, оскільки будинок складається з відокремлених квартир.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 разом з господарськими будівлями та спорудами.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 8666 грн. 67 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 5050 грн. у відшкодування витрат на проведення експертного будівельно-технічного дослідження.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.11.2024.

Суддя