Справа № 159/1834/24
Провадження № 2/159/750/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г. за участю секретаря Панечко К.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , а також за участі малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_17 розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Люблинецької селищної ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно її малолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти обставин на які посилається позивач та надали відзив. Крім того, відповідач суду пояснив, що будинок в якому вони проживають належав її матері, яка залишила заповіт на дітей. Отже у такий спосіб позивач позбавивши батьківських прав хоче позбавити її житла.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_8 суду пояснив, що він проживає з батьками та старшою сестрою. Батько і матір в рівній мірі опікуються його вихованням, купляють продукти, готовлять їжу. За таких підстав він не хоче щоб його матір позбавляли батьківських прав. У відсутність матері ним опікується старша сестра.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_17 суду пояснив, аналогічні обставини, вказав, що матір відноситься до нього добре, купляє йому конфети, одяг, він не хоче вибирати між батьками з ким проживати. Бо хоче проживати разом. У відсутність матері ним опікується старша сестра.

Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ч.3, ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позовні вимоги заявлені на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України.

Як зазначено в п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Суд дослідивши надані позивачем письмові докази встановив такі обставини.

Рішенням суду від 16.07.2012р. справа №0306/4174/12 шлюб між сторонами розірвано.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю зазначена відповідач, батьком позивач.

В довідці Люблинецької селищної ради №224 від 29.05.2023р. вказано, що до складу сім`ї ОСОБА_1 , який проживає АДРЕСА_1 входить дочка ОСОБА_9 2009р.н., сини ОСОБА_10 2011р.н., ОСОБА_11 2013 р.н., колишня дружина ОСОБА_12 , дочка колишньої дружини ОСОБА_13 1997 р.н., онука колишньої дружини ОСОБА_14 2019р.

Позивач, згідно характеристики від 18.03.2024р. на роботі характеризується позитивно. У довідці про його доходи вказано, що за період з вересня 2023р по лютий 2024р., йому нараховано 41030 грн.

В акті обстеження житлових умов №371 від 12.03.2024р. вказано, що в будинку створені всі житлові умови. Відповідач ОСОБА_12 не працевлаштована, але отримає дохід від сесонних робіт за кордоном. Зв`язок із дітьми підтримує в телефонному режимі. Схильна до вживання спиртних напоїв.

Люблінський ліцей надав листа від 15.03.2024р. про те, що мама ОСОБА_15 , цікавиться його досягненями у школі, коли перебуває в Україні. Стосовно ОСОБА_17 довідкою від 13.03.2024р. ліцей повідомив, що мама більшу частину часу перебуває за кордоном, хлопчик потребує лікування але мама поїхала за кордон.

З довідки Приватбанк вбачається, що відповідач перераховувала на рахунок старшої доньки грошові кошти коли перебувала за кордоном.

Також із заяв Господарства Садовниче слідує, що він є роботодавцем відповідача на сезонних роботах, із заробітної плати частина перераховується в Україну на утримання дітей.

З товарних чеків вбачається, що відповідач дітям купувала продукти, телефон, одяг, сплатила заборгованість за газопостачання в сумі 7000 грн.

В Акті обстеження №382 від 24.05.2024р. крім даних зазначених у вищенаведеному акті обстеження вказано, що на момент обстеження відповідач перебувала вдома, займалася господарством, та у тверезому стані. В будинку прибрано, продукти харчування та свіжоприготовлена їжа наявні. Є побутова техніка, телевізор, комп`ютер, інтернет. Діти забезпечені усім необхідним.

У висновку про доцільність позбавлення батьківських прав №4-1/2024 від 27.05.2024р. вказано, що недоцільно відповідача позбавляти батьківських прав стосовно дітей.

З наведених доказів не вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У рішенні ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine, заява № 39948/06), зроблено висновки про виключність такого заходу, як позбавлення батьківських прав, оскільки право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположну складову сімейного життя. Заходи національних органів, спрямовані на те, щоб перешкодити реалізації вказаного права, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таке втручання може здійснюватися «згідно із законом», відповідати законним цілям, переліченим у п. 2 ст. 8 Конвенції, і має бути «необхідним у демократичному суспільстві». Національні органи повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися досить переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

Як неодноразово зазначав ВС у своїх рішеннях із даної категорії справ, у спорі про позбавлення батьківських прав позивачеві необхідно довести, що це призведе до покращення життя дитини.

Таким чином, суд констатує, що позивачем не надано достатньо доказів, що відповідач свідомо без будь-якої матеріальної причини ухиляється від свого обов`язку щодо виховання дитини, відсутні докази і психологічного висновку про відсутність прихильності матері до дітей і таке позбавлення прав призведе до покращення життя дітей. Також відсутні і докази застосування заходів притягнення відповідача до відповідальності за невиконання нею батьківських обов`язків.

Згідно ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Отже враховуючи думку дітей, які не бажають позбавлення батьківських прав та бажають залишитися у сім`ї, а також висновок опіки та піклування про недоцільність та на підставі наданих суду доказів, суд дійшов переконливого висновку, що позивачем не доведено підстав визначених п.2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення батьківських прав відповідача на її дітей.

Суд не бере до уваги докази, що стосуються позбавлення батьківських прав ОСОБА_16 , оскільки ці докази не вказують на невиконання батьківських обов`язків відповідачем стосовно ОСОБА_15 та ОСОБА_17 .

Керуючись ст. 6-8, 12-18, 81, 141, 258-268, 280-282 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав стосовно її малолітніх дітей ОСОБА_15 та ОСОБА_17 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.08.2024 року.

Головуючий:О. Г. ШИШИЛІН