справа № 208/7803/24
провадження № 2/208/1450/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дарчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2024 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову позивач посилається на наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором, яка є простроченою та відповідачем не погашається. До стягнення заявлено заборгованість станом на 25.06.2024 у розмірі 15840,00 грн, з яких 3000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 12840,00 грн заборгованість за відсотками.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2024 р. цивільна справа №208/7803/24 була розподілена судді Івченко Т.П.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2024 р. цивільну справу №208/7803/24 було розподілено судді Гречаній В.Г., у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 у відставку.

Ухвалою суду від 05.09.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

24 вересня 2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

24 вересня 2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

07 жовтня 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Зазначає, що кредитний договір є неукладеним, оскільки докази наданню відповідачу кредитних коштів відсутні. Заявлені до стягнення відсотки є завищеними, фактично нарахування штрафних санкцій можливе лише за ст. 625 ЦК України. Також вказує, що належні докази відступлення права вимоги відсутні. Також відповідачем заявлено про застосування позовної давності та клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

06 листопада 2024 року до суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань не надходило.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

29 квітня 2024 року відповідачем та ТОВ «ЗАЙМЕР» укладено договір про надання фінансового кредиту №190872, який відповідачем підписано за допомогою одноразового ідентифікатора. Основними умовами кредиту є наступні:

1) сума 3000,00 грн;

2) строк 30 днів (до 28.05.2021 року);

3) процентна ставка 730% річний в розрахунку 2% на дому.

Відповідно до довідки ТОВ «ЗАЙМЕР» кредитний договір укладено з використанням одноразового ідентифікатора.

За інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 20.05.2024 року №3408/05 проведено успішну транзакцію на суму 3000,00 грн.

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором така заборгованість складається з заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками.

17 лютого 2022 року згідно договору факторингу №01-17/02/2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР» передало позивачу право грошової вимоги в т.ч. за кредитним договором з відповідачем.

Згідно витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу кредитна заборгованість відповідача відступлена у розмірі 15840,00 грн та складається з заборгованості по тілу кредиту та заборгованості по відсоткам.

З метою стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частинами першою та другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Частинами 1-4, 6 Закону України «Про захист прав споживачів» від 15.11.2016 року №1734-VIII (далі Закон №1734-VIII) встановлено, що кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця.

Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про:

1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ;

2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо);

3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту;

4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України;

5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться;

6) орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.

Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит;

7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності), а також орієнтовна вартість таких послуг.

У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної додаткової чи супутньої послуги, що надаватиметься споживачу третьою особою та є обов`язковою для отримання кредиту, орієнтовна вартість такої послуги визначається за аналогічними, вже укладеними кредитодавцем договорами про споживчий кредит за попередні три місяці, або у разі відсутності таких договорів за середньою вартістю такої послуги, визначеною кредитодавцем за результатами аналізу вартості послуг, що пропонуються щонайменше трьома постачальниками на ринку таких послуг;

8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);

9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит;

10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту;

11) порядок дострокового повернення кредиту;

12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу.

Інформація про платежі, що надається споживачу кредитодавцем відповідно до частин другої та третьої цієї статті, обов`язково має включати базу розрахунку платежів (суму, на підставі якої робиться відповідний розрахунок, зокрема суму наданого кредиту, суму непогашеного кредиту тощо).

Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону №1734-VIII нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Згідно п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року №675-VIII (далі Закон №675-VIII) електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею

За ч. 1 ст. 12 Закону №675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Принцип jura novit curia зобов`язує суд самостійно перевірити доводи сторін під час розгляду справи.

З`ясувавши ж, що сторона чи інший учасник процесу, обґрунтовуючи свої вимоги або заперечення, послались на неналежні норми права, суд самостійно кваліфікує спірні відносини та приймає рішення на основі правильних норм матеріального і процесуального права, тобто застосовує положення, які дійсно регулюють відповідні правовідносини.

Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17, постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.10.2024 року у справі №932/1693/21.

Суд констатує належність відступлення позивачу прав вимоги за кредитним договором. Також з матеріалів справи вбачається відсутність нарахувань, здійснених позивачем відповідачу.

Матеріалами справи підтверджується виконання кредитодавцем своїх зобов`язань з надання відповідачу кредитних коштів, а також отримання та використання таких коштів відповідачем.

В свою чергу в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження погашення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором або неналежність розрахунку заборгованості, заявленої до стягнення.

Вищевикладене свідчить про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для стягнення з відповідача наявної заборгованості.

Щодо позовної давності.

Кредитним договором передбачено погашення кредиту до 28.05.2021 року, в зв`язку з чим прострочення виникло з 29.05.2021 року, а трирічний строк позовної давності спливав 29.05.2024 року.

Водночас, згідно п. 19 ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Це нормативне положення (з відповідним змістом, яке в подальшому також зазнало редагування без зміни суті) набрало чинності з 17.03.2022 року, тобто до завершення строку позовної давності в цій справі.

Як наслідок, з 17.03.2022 року перебіг строку звернення до суду з цим позовом було зупинено, в зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви він не сплив. Отже, підстави для застосування позовної давності відсутні.

Щодо інших доводів відзиву.

Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18.

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.09.2024 року у справі №363/3231/18

Стосовно доводів відповідача про те, що кредитний договір є неукладеним, суд зазначає, що надані позивачем докази в своїй сукупності дають підстави вважати, що надання кредиту є більш вірогідним, ніж його ненадання, в т.ч. з урахуванням того, що відповідач, маючи можливість надати виписку по своєму банківському рахунку та спростувати зарахування коштів на такий рахунок, відповідної виписки не надав.

Отже, цей аргумент судом відхиляється.

З цих же підстав судом відхиляється і аргумент позивача про неналежність відступлення права вимоги за договором, оскільки докази, надані позивачем, мають більш вірогідний характер, в той час як позивачем не надано контрдоказів (наприклад, запити та відповіді до первісного кредитора).

Щодо нарахованих відсотків суд зазначає наступне.

Належних доказів на підтвердження заявленого до стягнення розміру заборгованості по відсоткам позивачем не надано.

Окрім цього, при тілі кредиту в 3000,00 грн до стягнення заявлено в понад 4 рази більший розмір відсотків.

Суд зауважує, що наявні правові підстави для зменшення розміру заявлених до стягнення відсотків через їх явно завищений розмір виходячи з аналогії права щодо зменшення явно завищеного розміру неустойки.

Так, відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року по справі №902/417/18 якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

Відповідно до п.8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

З цих підстав суд зменшує заявлений до стягнення розмір процентів до суми заборгованості.

Подібне правозастосування здійснено Дніпровським апеляційним судом у постановах від 16.10.2024 року у справі №203/1569/24, від 03.08.2024 року у справі №172/149/24, від 01.08.2024 року у справі №172/160/24.

Так, при "тілі" кредиту 3000,00 грн. та процентній ставці 2% на добу, з урахуванням надання кредиту на 30 днів, розмір відсотків складає 1800,00 грн. Правові підстави для стягнення з відповідача інших сум відсутні (15% за використання системи дистанційного отримання кредиту, нарахована пеня та ін).

Отже, до стягнення належить сума 4800,00 грн, яка складається з тіла кредиту (3000,00 грн) та зменшеного розміру процентів (1800,00 грн).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

У справі заявлено до відшкодування витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Зазначає, що послуга №1 є складовою послуги №2, посилання на практику Верховного Суду відсутнє, що свідчить про відсутність значних витрат часу, справа не обтяжена кількістю доказів та є нескладною, спірні правовідносини не є новими, послуга №3 не виконувалась, надання послуги №4 не підтверджено належними доказами.

29 грудня 2023 року позивачем укладено договір про надання правової допомоги. Згідно п. 3.1. вартість правової допомоги визначається погодинно з розрахунку 2000,00 грн на годину. За п. 3.3. договору факт надання послуг підтверджується Актом приймання-передачі виконаних робіт, який містить детальний опис виконаних робіт. Відповідно до п. 3.4. гонорар сплачується протягом 20 банківських днів з моменту підписання акту.

Згідно Акту про отримання правової допомоги від 23.09.2024 року позивачу надано послуги:

1) зустріч на консультація 1 година, 2000 грн;

2) складання та подання позовної заяви, моніторинг судової практики 2,5 годин, 5000 грн;

4) інші клопотання, складання процесуальних документів, моніторинг реєстру 1,5 годин 3000,00 грн;

5) канцелярські витрати 500 грн.

Платіжною інструкцією від 23.09.2024 року позивачем сплачено на користь адвоката 105000.00 грн як «оплата за правничу допомогу згідно рахунку від 23.09.2024 року №82, договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року».

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до змісту п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача.

За ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд визнає належними докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а такі витрати пов`язаними з розглядом справи. Водночас, суд не визнає такі витрати обґрунтованими та пропорційними до предмета спору.

Так, послуга №1 є складовою послуги №2, її виокремлення має штучний характер, докази здійснення моніторингу судової практики та реєстру відсутні, не надано і докази канцелярських витрат.

Окрім цього, спірні правовідносини не є складними, надання відповідних послуг не вимагає значних інтелектуальних зусиль та часових витрат. Також заявлений до відшкодування розмір витрат майже дорівнює ціні позову, що є неспівмірним.

Також суд зауважує, що позов задоволено частково (на 30,30% від ціни позову).

Зважаючи на вказане, суд констатує наявність підстав для зменшення заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу з 10500,00 грн до 1000,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, ) заборгованість за кредитним договором від 29.04.2021 року №190872 станом на 25.06.2024 року у розмірі 4800,00 гривень (чотири тисячі вісімсот гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, ) судовий збір у розмірі 733,98 гривень (сімсот тридцять три гривні дев`яносто вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 (одна тисяча гривень 00 копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського апеляційного суду.

Відомості про сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя В.Г. Гречана