ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3380/23 Провадження 2/636/356/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2024 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Золотоверхої О. О.,

за участі секретаря судового засідання Караулової О.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

13.07.2023 позивач звернулася до суд з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з останнього неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2018 по 31.03.2021 у розмірі 30848.42 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що в Чугуївському ВДВС перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 по виконанню виконавчого листа №636/1210/14-ц, виданого 15.04.2014 Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1000.00 грн., починаючи з дня позову до суду, а саме 31.03.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач ухиляється від участі в утриманні дитини та належного виконання рішення суду, сплачує аліменти несвоєчасно та не в повному обсязі, з лютого 2018 по березень 2021 не сплачував взагалі. Станом на 31.05.2023 заборгованість по сплаті аліментів складає 30848.42 грн. Заборгованість по аліментам утворилась з вини відповідача, тому одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів. Рішенням Комінтернівського районного суду Харківської області від 21.02.2022 відповідачу відмовлено у звільненні від сплати заборгованості по аліментам, що нарахована за період з 27.02.2018 по 24.02.2021, оскільки не надано доказів на підтвердження поважних причин для несплати аліментів. Вказане рішення не оскаржувалось. Загальна сума пені складає 202640.00 грн., проте згідно законодавства не може перевищувати 100 % суми заборгованості, тому позивач просить стягнути 30848.42 грн. - неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Вказала, що спочатку зверталась до виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду, потім, - коли почали мешкати разом із відповідачем однією родиною, - виконавчий лист відкликала, оскільки утримання дитини відповідач здійснював добровільно. Коли відносини погіршились, вона знову звернулась до виконавчої служби за примусовим стягненням аліментів. Просила суд позов повністю задовольнити.

Представник відповідача, що діє на підставі ордеру, - адвокат Мазницький М.М. просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, зазначивши, що в той період часу, за який утворилась заборгованість по аліментам, виконавчий лист не перебував на примусовому виконанні у виконавчій службі, оскільки в той час сторони проживали разом, та його довіритель утримував родину без примусових стягнень. Більш того, просив врахувати, що на теперішній час він звернувся до суду із позовом про припинення стягнення аліментів та звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, оскільки дитина мешкає разом із ним.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 05.09.2012 (а.с.18). Батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_1 .

15.04.2014 Чугуївським міським судом Харківської області ухвалено рішення по справі №636/1210/14-ц (копія а.с.19), згідно якого стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1000.00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 31.03.2014 і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист (копія а.с.20), проте суд зазначає, що з наданої копії не зрозуміло дату видачі виконавчого листа, проте зазначено, що вказане рішення набрало законної сили 29.04.2014.

24.02.2021 постановою старшого державного виконавця МР ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Зозулі Р.В. (копія а.с.14) відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №636/1210/14-ц, виданого 15.04.2014 Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1000.00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 31.03.2014 і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно копії розрахунку заборгованості по аліментам станом на 31.05.2023, вчиненого старшим державним виконавцем Чугуївського ВДВС Халіною Н. (а.с.13), заборгованість відповідача по аліментам складає 30848.42 грн. та розрахована з 27.02.2018 по травень 2023 року; з 27.02.2018 по квітень 2021 боржником сплата/стягнення виконавцем не проводилося.

До суду надано копію рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.02.2022 по справі №636/1208/21 (а.с.21-24), згідно якого відповідачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, щодо звільнення від сплати заборгованості по аліментам на сина ОСОБА_3 , що нарахована за період з 27.02.2018 по 24.02.2021, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не надав належних доказів здійснення матеріальної допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Під час спільного проживання до лютого 2021 року, в чому була така допомогу та який був її розмір.

Згідно копії листа від 24.10.2023 №02-01-20/1771 з Новопокровської селищної ради (а.с.79) відповідно до інформації соціальної служби комуни міста Фалун, Королівства Швеція, соціальними службами Швеції було вилучено дитину ОСОБА_3 у матері ОСОБА_1 . Батько дитини ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 створив всі належні умови для виховання та утримання сина, бабуся дитини має закордонний паспорт та виявила бажання виїхати до Швеції з метою повернення онука, на що отримала від свого сина відповідну довіреність, оскільки сам не має можливості покинути територію України.

Згідно копії довідки №84 відділу ЦНАП від 27.02.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно мешкає з батьком за вказаною адресою. Згідно копії довідки №33 від 04.03.2024 з КНП «ЦПМСД» Новопокровської селищної ради (а.с.81) ОСОБА_3 знаходиться на обліку у сімейного лікаря в амбулаторії у с. Тетлега та заключена декларація. Згідно довідки №122 від 04.03.2024 з КЗ «Введенський ліцей» (а.с.82) ОСОБА_3 дійсно навчається у вказаному навчальному закладі.

Згідно копії висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Новопокровської селищної ради щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.85-86), затвердженого рішенням Виконавчого комітету Новопокровської селищної ради №300 від 16.04.2024 (копія а.с.84), орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини із батьком.

Згідно листа №25219 від 23.07.2024 з Чугуївського ВДВС (а.с.87) виконавчий лист №636/1210/14-ц, виданий 15.04.2014, перебував на примусовому виконанні двічі: ВП №43305687 (15.05.2014 відкрито виконавче провадження, 26.02.2018 закрито провадження за заявою стягувача) та ВП НОМЕР_1 (24.02.2021 відкрито виконавче провадження, наразі перебуває на виконанні).

Згідно ч.1 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» Порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно ч.3 ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Статтею 69 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України. У разі припинення перерахування коштів стягувачу підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці не пізніш як у триденний строк повідомляють виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за вказаний період утворилась через те, що виконавчий лист у зазначений період не перебував на примусовому виконанні (26.02.2018 примусове виконання припинено за заявою позивача, повторно пред`явлено до виконання 24.02.2021, тобто з моменту припинення примусового виконання і до повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання пройшло 3 роки і заборгованість після повторного звернення стягувача, нараховано за 3 роки).

Відомості щодо винної, умисної поведінки чи дій боржника, внаслідок яких утворилась заборгованість за вказаний період, матеріали справи не містять. Так, позивач в судовому засіданні підтвердила, що за власною ініціативою забрала виконавчий лист з примусового виконання у лютому 2018 року, оскільки сторони проживали разом, та позивач надавав кошти на її утримання та утримання сина, велося спільне господарство і вонак мала сподівання на подальше утримання відповідачем їх спільної дитини.

Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (стаття 8 СК України).

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина друга статті 181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).

Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і недоговірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою, шляхом передачі коштів, так і в безготівковому порядку.

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу (стаття 534 ЦК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії; положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин; в СК України не передбачено як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме стаття 534 ЦК України; при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.

Так, з урахуванням наявних в матеріалах справи відомостей, а також враховуючи неведений вище аналіз норм права, суд вважає за доцільне зазначити, що позивачем до суду не надано доказів, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з вини відповідача, оскільки примусове виконання рішення суду в період часу з квітня 2018 року по березень 2021 року не здійснювалося саме з ініціативи позивача.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України).

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Виходячи з вищенаведеного, можна стверджувати, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів; невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи; стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Таким чином, суд констатує, що позивачем в ході розгляду справи не надано належних та допустимих доказів, не доведено ту обставину, що відповідач є винним у виникненні заборгованості зі сплати аліментів. Суд зазначає, що позивач не зверталася до виконавчої служби із заявою про виконання рішення суду про стягнення аліментів з лютого 2018 року по лютий 2021 року тобто позивачка не вчиняла жодних заходів з виконання рішення суду про стягнення аліментів. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, шо позивачка до дня повторного звернення виконавчого листа до примусового виконання (24.02.2021 року) зверталася до відповідача про необхідність виконання рішення суду у добровільному порядку, повідомивши його про способи перерахування коштів, її номер банківського рахунку, або інші можливі способи перерахування аліментних платежів.

Отже, відсутні підстави для нарахування пені за прострочення сплати аліментних платежів за період з 26.02.2018 по 23.02.2021 включно, оскільки у відповідача відсутня вина у виникненні заборгованості, а також відсутній умисел на ухилення від сплати заборгованості за аліментами. У зв`язку з чим позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного вище, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 259, 263-265, 354, 355, 430, п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень, пп. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складене 19.08.2024.

Суддя О. О. Золотоверха