УХВАЛА

15 січня 2024 року

м. Київ

справа № 753/10182/20

провадження № 61-5714св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , державний реєстратор Київської філії комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Лебідь Тетяна Петрівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року у складі колегії суддів: Коцюрби О. П., Білич І. М., Слюсар Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Лебідь Т. П. про скасування рішення про державну реєстрацію, скасування права власності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалась на те, що 08 лютого 2006 року між нею та Акціонерним поштово-пенсійним банком «АВАЛЬ» (далі - АППБ «АВАЛЬ»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райфайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райфайзен Банк Аваль»), укладено кредитний договір № 014/1179/74/391, за умовами якого, вона отримала кредит у розмірі 89 000,00 дол. США для особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, а саме, на придбання житла - квартири АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, 08 лютого 2006 року між ОСОБА_1 та банком укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 за умовами якого, майнові права на квартиру, передані банку.

Позивач стверджує, що протягом шести років виплачувала банку тіло кредиту та проценти за користування кредитом, проте, внаслідок кризи, та стрімкого зростання курсу долара, у 2012 році проведена реструктуризація боргу, у зв`язку з чим, було змінено валюту виконання зобов`язань за кредитним договором на гривню. За таких обставин, у неї виникла заборгованість за кредитом.

Ураховуючи заборгованість за кредитним договором, ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до неї про стягнення суми заборгованості.

Дарницьким районним судом міста Києва, 03 червня 2015 року ухвалено судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 693 933,12 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 червня 2015 року змінено в частині розміру заборгованості за кредитом та визначено, стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 690 883,12 грн.

На підставі судового рішення, відкрито виконавче провадження. На день подачі позовної заяви, виконавче провадження не закрито.

У позовній заяв, позивач звертає увагу на те, що 31 жовтня 2017 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором. В цей же день, 31 жовтня 2017 року, між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», та ТОВ «Оптимум Фактор» укладено договір відступлення права вимоги № 31102017/01, а 18 травня 2018 року між ТОВ «Оптимум Фактор» та ОСОБА_2 укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором № 18052018/01 та іпотечним договором. У подальшому, 24 травня 2018 року, ОСОБА_2 переоформила на себе право власності на спірну квартиру з порушенням законодавства України, умов іпотечного договору, чим порушила її майнові права, позбавивши права власності на квартиру.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила суд скасувати право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про право власності 26314987, номер розділу в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року

ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 боргових зобов`язань за кредитним договором № 014/1179/74/391 від 08 лютого 2006 року, ОСОБА_2 , як іпотекодержателем, задоволено свої грошові вимоги до ОСОБА_1 , шляхом набуття права власності на відповідний предмет іпотеки, згідно положень статті 37 Закону України «Про іпотеку».

При зверненні ОСОБА_2 до державного реєстратора, нею було надано усі документи, необхідні для здійснення реєстратором вказаної реєстраційної дії, а приймаючи до уваги те, що позивачем не надано суду достатніх та переконливих доказів, які б в своїй сукупності дали б змогу дійти висновку про обґрунтованість позовних вимог, позов задоволенню не підлягає.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Рішення місцевого суду оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року, з урахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 17 березня 2023 року про виправлення описки, скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року та ухвалено нове рішення, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 .

Скасовано право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про право власності: 26314987, номер розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що місцевий суд при вирішенні питання щодо законності набуття права власності на іпотечне майно на ім`я ОСОБА_2 , не врахував положень Закону України «Про іпотеку», договору іпотеки майнових прав від 08 лютого 2006 року, Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року.

У договорі іпотеки, розділ 7 «Реалізація предмету іпотеки», в пунктах 7.1, 7.2, 7.3 зазначено, що на предмет іпотеки може бути звернено стягнення іпотекодержателем в разі несплати іпотекодавцем двох чергових платежів (суми кредиту та/або відсотків по ньому) згідно кредитного договору (графік платежів) протягом одного календарного року, або в разі, якщо іпотекодавець в момент настання терміну виконання зобов`язань за кредитним договором, забезпечених іпотекою, не виконає їх в повному обсязі; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду; реалізація предмета іпотеки здійснюється шляхом його продажу за власним розсудом (з використанням аукціону, прилюдних торгів, комісійних торгів) або шляхом переходу предмету іпотеки у власність іпотекодержателя за вибором останнього. В останньому випадку, предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя за ціною, визначеною на момент такого переходу за згодою сторін, а в разі недосягнення згоди за рішенням суду.

Таким чином, іпотечним договором, укладеним між АППБ «Аваль» та ОСОБА_1 , передбачено позасудовий спосіб захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора - застереження в іпотечному договорі про перехід предмета іпотеки у власність до іпотекодержателя за вибором останнього.

Проте, оспорюваний перехід предмета іпотеки у власність до іпотекодержателя відбувся із порушеннями договору іпотеки майнових прав та вимог Закону.

Так, 18 травня 2018 року, ОСОБА_2 набувши право вимоги за договором іпотеки майнових прав, письмову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором в строк 30 днів та наміри звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання цієї вимоги, ОСОБА_1 не направила та 24 травня 2018 року, набула право власності на іпотечне майно.

Надану нею в додатку до відзиву, копію вимоги від попереднього кредитора - ТОВ «Оптикум Фактор» від 15 лютого 2018 року та копію рекомендованого повідомлення про вручення вимоги погашення заборгованості за кредитом ОСОБА_4 , не можна вважати належним та достатнім доказом виконання цих вимог, відповідно до Закону і іпотечного договору.

Державним реєстратором Лебідь Т. П. Київської філії КП Вишенківської сільської ради «Добробут-Гарант», 24 травня 2018 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , при цьому, в порушення вимог пункту 7.3 іпотечного договору, при переході іпотечного майна у власність ОСОБА_2 , не досягнуто згоди з іпотекодавцем ОСОБА_1 щодо ціни предмета іпотеки.

Вказану обставину в установленому законом порядку, відповідач не довела.

Позивач надала суду копію договору про розірвання договору про відступлення права вимоги № 18052018/01 від 18 травня 2018 року, з якого вбачається, що 18 січня 2019 року ТОВ «Оптимум Фактор» і ОСОБА_2 розірвали договір про відступлення права вимоги, за яким, відповідач стала новим кредитором, у зв`язку з несплатою новим кредитором ціни договору, визначеної в пункті 2.4 договору (700 000,00 грн).

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції ухилився від належного з`ясування даної обставини, обмежившись лише тим, що ОСОБА_2 заперечила існування вказаного договору.

Таким чином, апеляційний суд прийшов висновку, що ОСОБА_2 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 не в спосіб, передбачений статтею 328 ЦК України, з порушенням вимог договору іпотеки майнових прав до кредитного договору № 014/1179/74/391 від 08 лютого 2006 року, Закону України «Про іпотеку, тому, вказане право власності підлягає скасуванню.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У квітні 2023 року ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року та залишити в силі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року.

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 вказує про те, що апеляційним судом рішення у справі ухвалено без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 18 квітня 2018 року у справі № 755/15905/15-ц, від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18, від 11 вересня 2019 року у справі № 755/7423/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17, від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18-ц, від 21 квітня 2021 року у справі № 593/1826/18, від 07 грудня 2022 року у справі № 522/18222/19, від 01 лютого 2023 року у справі № 592/10781/20, від 09 лютого 2023 року у справі № 910/9907/21 та від 23 лютого 2023 року у справі № 372/548/20-ц.

Провадження у суді касаційної інстанції

01 червня 2023 року ухвалою Верховного Суду поновлено ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року та відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

09 серпня 2023 року, у зв`язку зі звільненням у відставку судді Верховного Суду Хопти С. Ф. , у касаційному провадженні № 61-5714св23, на підставі службових записок секретаря Першої судової палати Луспеника Д. Д., здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Суддею-доповідачем у зазначеній справі визначено Сердюка В. В., суддями, які входять до складу колегії, визначено Стрільчука В. А. та Фаловську І. М.

15 січня 2024 року, у зв`язку зі звільненням у відставку судді Верховного Суду Стрільчука В. А. , у касаційному провадженні № 61-5714св23, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Суддею-доповідачем у зазначеній справі визначено Сердюка В. В., суддями, які входять до складу колегії, визначено Карпенко С. О. та Фаловську І. М.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, а тому призначає справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 34, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Лебідь Тетяни Петрівни про скасування рішення про державну реєстрацію, скасування права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи і персональний склад колегії суддів оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Сердюк
С. О. Карпенко
І. М. Фаловська