Справа № 423/2479/18
Провадження № 2-з/188/6/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Бібіковій В.В.,

розглянувши клопотання третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 про скасування заходу забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 (далі заявник) із вказаним клопотанням, у якому вказав, що 05 березня 2020 року Лисичанський міський суд Луганської області у цивільній справі № 423/2479/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 про поділ майна постановив ухвалу, якою з метою забезпечення позову наклав арешт на легковий автомобіль марки MAZDA 6, 2002 року випуску, колір чорний, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . До цього часу вказана цивільна справа не розглянута і у ній не винесено судового рішення, а також не скасовано заходів забезпечення позову у вигляді арешту зазначеного автомобіля. Лисичанський міський суд Луганської області не може здійснювати судочинство, бо знаходиться на тимчасово окупованій території України в зв`язку з військовою агресією рф.

Вивчивши клопотання і додані до нього матеріли, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України 05 березня 2020 року Лисичанський міський суд Луганської області у цивільній справі № 423/2479/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 про поділ майна постановив ухвалу, якою частково задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову; накладено арешт на транспортний засіб Mazda-6, 2002 року випуску, колір чорний, державний номер НОМЕР_2 , який згідно інформації з Єдиного державного реєстру МВС був зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 із забороною ОСОБА_3 чи будь-яким іншим особам відчужувати спірний транспорт до вирішення спору по суті.

Як вбачається з ухвали Лисичанського міського суду Луганської області від 17 червня 2020 року у цивільній справі № 423/2479/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 про поділ майна, 25 травня 2020 року на адресу суду надійшло повідомлення від ТСЦ 1442 РСЦ МВС України в Донецькій області за № 31/5-1442-1268, вякому зазначено, що в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів накладено обмеження на транспортний засіб марки Mazda-6, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності заявника на вказаний транспортний засіб також підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 02.06.2018, копія якого додана до клопотання.

Із обох зазначених ухвал Лисичанського міського суду Луганської області встановлено, що позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила поділити спільне майно, визнавши за відповідачем ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки Mazda-6, державний номерний знак НОМЕР_2 , стягнувши з відповідача грошову компенсацію, що дорівнює вартості половини спільного автомобіля. Вона не просила визнати недійсним договір купівлі-продажу відповідачем зазначеного автомобіля або визнати за нею право власності на нього і витребувати його із незаконного володіння третьої особи.

Судовий розгляд вказаної цивільної справи не був закінчений.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 на строк 30 діб, який неодноразово продовжувався до теперішнього часу.

За розпорядженням Голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Лисичанського міського суду Луганської області на Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області. При цьому судові справи, в тому числі цивільна справа № 423/2479/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 про поділ майна, Лисичанського міського суду Луганської області до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області не були передані.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини зауважив у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005р.) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005р.), що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, а для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008р.).

Така позиція узгоджується із ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Оскільки ОСОБА_2 не пред`явлено нового позову

протягом тривалого часу, арешт належного заявнику майна не відповідає будь-якій легітимній меті і є надмірним тягарем для нього, суд дійшов висновку про відсутність необхідності у заході забезпечення позову, вжитому ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 05 березня 2020 року, тому його слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 158, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скасувати арешт, накладений ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 05 березня 2020 року у цивільній справі № 423/2479/18, з метою забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 про поділ майна на легковий автомобіль марки MAZDA 6, 2002 року випуску, колір чорний, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Копію ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надіслати заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали суду.

Суддя П. О. Бурда