Справа № 183/9779/24
№ 2-о/183/324/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2024 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши у порядку окремого провадження у приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Шевченко Ганна Василівна, про:

- встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, а саме з червня 2022 року та по час звернення з заявою,

В С Т А Н О В И В:

до суду надійшла вказана заява, обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яку спадкодавець прийняв у спадок після смерті дружини ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак не оформив своїх спадкових прав. Заповіту ОСОБА_2 не складав. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом заявникові нотаріусом повідомлено про пропуск строку звернення з заявою про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса від 26 травня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та надано пораду звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Заявник указує, що весь час він, як єдиний спадкоємець за законом вважав, що прийняв спадщину після смерті батька, оскільки він постійно проживав разом зі спадкодавцем з червня 2022 року та по день його смерті у спадковій квартирі. Саме в червні 2022 року померла матір заявника та дружина спадкодавця. На час смерті матері заявник постійно перебував в батьківській квартирі та допомагав по господарству. В подальшому після поховання матері він переїхав жити до батька, ОСОБА_2 , на постійній основі, оскільки останній після смерті дружини, через свій похилий вік та слабке здоров`я потребував стороннього догляду. Окрім того, після смерті батька та до теперішнього часу, позивач продовжує проживати у спадковій квартирі, оскільки є її співвласником. Відсутність підтвердження факту проживання однією сім`єю порушує права заявника на спадкування, внаслідок чого заявник змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання.

Постановленою судом ухвалою від 25 вересня 2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі та призначено судове засідання, витребувано докази у справі у виді спадкової справи після ОСОБА_2 , отримані судом 09 жовтня 2024 року.

Заявник у судове засідання не з`явився, представник заявника, адвокат Пташинський О. А., подав суду заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутність. Заяву підтримав.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв, пояснень не подавала, внаслідок чого суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з наданою суду копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а.с.9/.

Згідно з копією витягу з реєстру територіальної громади /а.с.8, зворот, 25/ ОСОБА_1 зареєстрований з 26 грудня 1989 року за адресою: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , що підтверджується наданим заявником у копії свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 /а.с.14/.

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом у спадковій справі № 129/2022, зареєстрованого в реєстрі за № 634, виданого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Шевченко Г. В. 22 травня 2024 року вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , у виді житлової квартири під АДРЕСА_1 є: її син ОСОБА_1 , що спадкує частку спадкового майна; її чоловік ОСОБА_2 , що спадкує частку спадкового майна /а.с.15/. Право власності на майно зареєстроване 22 травня 2024 року /а.с.16/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , що підтверджується наданим заявником у копії свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 /а.с.10/.

26 травня 2024 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Шевченко Г. В. заведено спадкову справу № 53/2024 після смерті ОСОБА_2 /а.с.11/.

З дослідженої судом копії витягу зі спадкової справи та з наданих заявником у копіях доказів убачається, що:

-26 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у виді частки квартири під АДРЕСА_1 , яку він прийняв після смерті ОСОБА_3 , однак не оформив своїх прав /а.с.23/;

-з копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 77095867 від 26 травня 2024 року, інформаційної довідки № 78590903 від 03 жовтня 2024 року вбачається місце мешкання спадкодавця: АДРЕСА_3 /а.с.28, 30/;

-постановою нотаріуса від 26 травня 2024 року заявникові відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , після спадкодавця ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку пропуском строку на прийняття спадщини /а.с.12, 29/.

Вирішуючи заяву, суд ураховує таке.

Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

При цьому, слід ураховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає з п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому, як роз`яснено в п. 1, 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Необґрунтованою є практика місцевих судів щодо визнання поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини фактичним користуванням і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із своїм батьком на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 , в помешканні, у якому проживав ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів, якою є довідка голови житлово-будівельного кооперативу та докази, що підтверджують право власності заявника на частину житлової квартири, яка є місцем проживання померлого. Метою встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Ураховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне заявнику для реалізації права на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 5, 12, 77-82, 141-142, 206, 258, 259, 264-265, 268, 294, 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду у повному обсязі складене та підписане 04 грудня 2024 року.

Учасники справи:

заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

заінтересована особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Шевченко Ганна Василівна, місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, м. Самар, вул. Гідності, буд. 21.

Суддя Д. О. Парфьонов