Справа № 761/9866/24
Провадження № 2-др/201/87/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

07 листопада 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 25.04.2024р. за підсудністю з Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

02.10.2024р. судом ухвалено рішення про задоволення позовних вимог, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 32 022, 71 доларів США та судові витрати по оплаті судового збору по 4 893грн. 07коп. з кожного відповідача (а.с.№92).

10.10.2024р. до суду надійшла заява представника позивача адвоката Чміль Ю.В. (діє на підставі ордера від 24.07.2024р. а.с.№77) про поновлення строку для подання доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000 грн. В обґрунтування цієї заяви представник позивача посилалася на те, що рішення суду позивачем було отримано засобами електронної пошти 03.10.2024р. та протягом п`яти днів надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, які складаються з: витрат на ознайомлення з матеріалами справи за наданим пакетом документів, ознайомлення з судовою практикою та визначення перспективи справи (2год.) - 3 000грн.; складання позовної заяви, у тому числі формування пакету документів для подання позовної заяви з додатками для суду 4 000грн.; гонорару за прийняте рішення на користь клієнта у розмірі 10% від ціни позову 10 000грн.

Відповідачі про надходження заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлялися належним чином, проте до суду повернулися конверти з позначками «адресат відсутній».

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2024р. станом на 06.11.2024р. в апеляційному порядку не оскаржувалося.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Суд, ознайомившись із заявою про ухвалення додаткового рішення суду, вважає необхідним її задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення суду по суті позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу були заявлені представником позивача при подачі позову (а.с.№10).

02.10.2024р. по справі була проголошена вступна та резолютивна частини рішення суду, а повний текст рішення суду виготовлено 03.10.2024р.

Повний текст рішення суду був направлений позивачу та отриманий в електронному кабінеті 03.10.2024р., та в межах 5 днів, а саме 08.10.2024р. (згідно штампу на конверті), позивачем була надіслана заява про ухвалення додаткового рішення суду, а тому суд не вбачає підстав для поновлення позивачу строку на подачу доказів, оскільки цей строк не пропущений.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 17.10.2018р. по справі № 01/1894/17, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У постанові Верховного Суду від 11.11.2020р. у справі № 673/1123/15-ц (посилання на постанову Верховного Суду від 02.09.2020р. у справі № 329/766/18), а також у постанові Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19 зроблені висновки, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу незалежно від того, чи їх сплачено, чи тільки має бути сплачено.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі 904/4507/18.

В даній постанові також зазначено про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнано законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надані наступні докази: договір № 02/01-24 про надання професійної правничої допомоги від 02.01.2024р.; додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 02.01.2024р., який передбачає тип правової допомоги та її вартість; акт про надання правової допомоги № 07/10-24 від 02.04.2024р.

В акті про надання професійної правової допомоги від 02.04.2024р. в п. 2 зазначено, що вартість послуг ґрунтується на тарифах погоджених сторонами в Додатку № 1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 02.01.2024р. та становить суму 17 000грн., включаючи ознайомлення з матеріалами справи за наданим клієнтом пакетом документів, аналіз документів, ознайомлення з судовою практикою та визначення перспективи справи (2 год.) 3 000грн., складання позову з формуванням пакету документів для подання позовної заяви з додатком до суду 4 000грн., гонорар за прийняття рішення на користь клієнта 10 000грн.

Зі змісту позовної заяви та наявних у справі доказів вбачається, що адвокатом робився аналіз судової практики щодо спірних правовідносин (позовна заява містить посилання на позицію Великої Палати Верховного Суду, на позицію Верховного Суду), проте з десяти сторінок позову, обґрунтування позову фактично зводиться до 1 сторінки, а більшу частину становить перелік статей ЦК України, які регулюють спірні правовідносини.

Окрім того, даний позов стосується стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2011р., а тому фактичний обсяг доказів у справі є незначним (3 документа) розрахунок 3% річних (а.с.№15), копія рішення Шевченківського районного суду м. Києва (а.с.№18) та ухвала Шевченківського районного суду м. Києва про заміну стягувача у зобов`язанні (а.с.№22-23).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вказані в акті про надання правової допомоги витрати у розмірі 7 000грн. не є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а тому суд вважає необхідним зменшити ці витрати навпіл та стягнути з відповідачів на користь позивача суму витрат на професійну правничу допомогу за цей вид послуг у розмірі 3 500грн., тобто по 1 166 грн. 66 коп. з кожного відповідача.

Що стосується судових витрат, які представник позивача просила стягнути з відповідачів, як гонорар за прийняття рішення на користь клієнта у розмірі 10 000грн., суд також вважає цей розмір завищеним, як з підстав зазначених вище, так і з огляду на те, що рішення суду у справі про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» ухвалено не завдяки представництву інтересів позивача саме з боку адвоката (розгляд справи відбувався за відсутності сторін), а тому, що для задоволення позовних вимог були наявні законні підстави.

Враховуючи зазначене, суд також зменшує суму витрат на професійну правничу допомогу (гонорар за прийняття рішення на користь клієнта) навпіл та стягує з відповідачів на користь позивача суму витрат на професійну правничу допомогу (гонорар за прийняття рішення на користь клієнта) у розмірі 5 000грн., тобто по 1 666 грн. 66 коп. з кожного відповідача.

Отже, загальний розмір судових витрат, які слід стягнути з відповідачів на користь позивача, враховуючи принцип співмірності заявлених вимог на професійну правничу допомогу з рівнем складності цивільної справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), категорії цивільно-правового спору, складає 8 500 грн., тобто по 2 833 грн. 32 коп. з кожного відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 274, 279, 270 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 8 500 грн., тобто по 2 833грн.32коп. з кожного з відповідачів.

В задоволенні іншої частини заяви про ухвалення додаткового рішення суду відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.