Провадження № 2/641/302/2024 Справа № 641/2238/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Зелінської І.В.,

за участю секретаря Надьон Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Юнекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

АТ «Юнекс Банк» звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за кредитним договором № 0.133.0122.1 від 27.01.2022 року в сумі 35 878, 57 грн., судового збору у розмірі 2684 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2160 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору № 0.133.0122.1 від 27.01.2022 року між AT «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 , остання отримала кредит у розмірі 42831 грн., терміном до 27.01.2023 року, шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 , випущеної AT «КБ «Універсал Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29,99 % річних.

Кредитний договір був підписаний цифровим власноручним приписом відповідно до Правил (договірними умовами) надання споживчого кредиту від 14.07.2021 року.

Підписання Кредитного договору цифровим власноручним приписом є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами такого, Правилами надання споживчого кредиту AT «Юнекс Банк» від 14.07.2021, Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 14.09.2021 року, з яким вона ознайомилась перед підписанням та отриманням кредиту.

Зразок кредитного договору, Публічна пропозиція, Правила, затверджені рішенням правління АТ «Юнекс Банк» викладені для загального доступу у мережі Інтернет на сайті:http:/unexbank.ua/privatnim-osobam/documenti.

Однак ОСОБА_1 не повернула своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 01.06.2022 становить 35 878, 57 грн., в тому числі: 27193, 25 грн. - сума заборгованості за кредитом; 8685,32 грн. сума заборгованості за процентами.

Провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Матеріали справи містять письмові пояснення відповідача ОСОБА_2 , згідно яких остання заперечує факт надання її банком кредиту у розмірі 42831, 65 грн. та вважає його таким, що не відповідає дійсності, оскільки відповідно до п. 1.1. Кредитного договору № 0.133.0122.1 від 27.01.2022 року, банк на умовах строковості повернення, платності та відповідно до умов цього Договору надає позичальнику кредит у розмірі 30 000 грн. із терміном користування до 27.01.2023 року. Також зазначає, що згідно Додатку №1 до Кредитного договору та платіжної інструкції №1023 від 27.01.2022 року, сума надання кредиту становить 30 000 грн.. Крім того, вважала суму заборгованості такою, що не відповідає дійсності, оскільки частково погасила борг за Кредитним договором, а саме 07.02.2022 року нею було сплачено в рахунок погашення кредиту грошову суму у розмірі 4427 грн. ( з яких 2806, 75 грн. позивач зарахував в повернення грошових коштів за період з 27.01.2022 року по 01.06.2022 року; 123,25 грн. позивач зарахував в повернення нарахованих процентів за користування кредитом за період з 27.01.2022 року по 01.06.2022 року, 1497 грн. позивач зарахував в повернення нарахованої комісії за користування кредитом за період з 27.01.2022 року по 01.06.2022 року), також 13.06.2023 року нею було сплачено грошові кошти у розмірі 1500 грн., 07.07.2023 року -1500 грн.,06.08.2023 року 5600 грн., 12.08.2023 року 1500 грн.. Таким чином, відповідач перерахувала позивачу грошові кошти на загальну суму 14 527 грн..У зв`язку із чим, вважає, що сума її заборгованості за Кредитним договором складає 21351, 57 грн. та позивач не врахував сплачені нею грошові кошти.

Зазначила, що частково визнає суму заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 21351, 57 грн., у задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення з неї на користь позивача грошових коштів у розмірі 14 527 грн., просить відмовити.

Позивачем по справі також було подано додаткові пояснення, згідно яких, представник АТ «Юнекс Банк» зазначив, що банком отримано грошові кошти у розмірі вказаному відповідачем у письмових поясненнях на суму 14 527 грн., з яких 4427 грн. було сплачено відповідачем в період заявлених позовних вимог, а решту 10 100 грн. поза межами заявлених позовних вимог. З приводу суми у розмірі 4427 грн., що сплачена 07.02.2022 року, а фактично зарахована 08.02.2024 року, згідно умов Договору № 0.133.0122.1 від 27.01.2022 та Правил надання споживчих кредитів АТ «Юнекс Банк» від 14.07.2021 року, було здійснено розподіл суми в частинах та розмірі передбаченими умовами Договору. З яких 2806, 75 грн. зараховано в суму повернення кредитних коштів (тіло), 123, 25 грн. зараховано в суму повернення нарахованих процентів та 1497 грн. в суму нарахованих та несплачених комісій. Зазначив, що таким чином сума заборгованості у розмірі 35878, 57 грн. є вірною та з урахуванням платежів відповідача. Грошові кошти сплачені відповідачкою 13.06.2023 року у розмірі 1500 грн., 07.07.2023 року -1500 грн.,06.08.2023 року 5600 грн., 12.08.2023 року 1500 грн. є такими, що заявлені поза межами заявлених вимог та станом на 21.03.2024 року сума заборгованості складає 53 691, 75 грн., що враховує в себе вище перелічені платежі та які розподілено згідно умов Договору та Правил надання споживчих кредитів АТ «Юнекс Банк» від 14.07.2021 року. Таким чином, зазначив, що позовні вимоги станом на 01.06.2022 року є законними, платежі враховані позивачем, та сума позовних вимог у розмірі 35 878, 57 грн. відповідає дійсності, тому просить задовольнити позов.

В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, матеріали справи містять заяву останньої про проведення розгляду справи без її участі.

Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.01.2022 між АТ "Юнекс Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0.133.0122.1 на умовах, що зазначені у ньому та відповідно до публічної пропозиції "Правила (договірні умови) надання споживчих кредитів АТ "Юнекс Банк", що оприлюднені на офіційному сайті банку. Згідно з умовами договору, ОСОБА_1 отримала грошові кошти у сумі 30 000 грн. на споживчі потреби із терміном користування до 27.01.2023 року. Позичальник зобов`язався в порядку й на умовах п.п. 1.4.1, 1.4.2 Кредитного договору та Правил, а саме за користування кредитом Позичальник сплачує проценти за користування кредитом, щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки у розмірі 29,99 %, комісію за обслуговування кредиту, щомісячно, у розмірі 1497 грн. від суми кредиту. Надання кредиту Банком здійснюється одноразово в безготівковій формі шляхом здійснення переказу із використанням електронного платіжного засобу національної платіжної системи «Простір» або міжнародних платіжних систем Visa Int або Mastercard Int. Зі змісту Договору слідує, що підписанням цього договору позичальник підтверджує своє розуміння, згоду та приєднання до Правил, які є невід`ємною частиною цього договору, що оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.unexbank.com.ua.

Також, 27.01.2022 року ОСОБА_1 своїм підписом у анкеті-заяві підтвердила, що ознайомилась і згодна з Публічною пропозицією АТ «Юнекс Банк» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, з умовами та правилами надання банківських послуг. Зазначена Публічна пропозиція АТ «Юнекс Банк» оприлюднена на офіційній Інтернет сторінці Банку за адресою: www.unexbank.com.ua та підписала Паспорт споживчого кредиту.

Пунктом 2.4. Правил надання споживчих кредитів встановлюється, що позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредитну заборгованість у повному обсязі (отримані кредитні кошти, комісії, нараховані проценти за користування Кредитом та інші платежі) в терміни, встановлені Договором, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредитної заборгованості, встановлений на підставі додаткової домовленості Банку та Позичальника або достроково, відповідно до умов Договору або чинного законодавства України. Кредитні зобов`язання вважаються виконаними в момент зарахування суми кредитної заборгованості в повному обсязі на відповідні рахунки Банку з обліку заборгованості Позичальника за Договором.

Відповідно до п. 4.2.2 Правил відповідач взяв на себе зобов`язання забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором та правилами строки.

Згідно даних паспорта споживчого кредиту, Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), тип наданого ОСОБА_1 кредиту - кредит. Сума / ліміт кредиту 30 000 грн. Строк кредитування - 12 місяців. Мета отримання кредиту - на споживчі потреби. Спосіб та строк надання кредиту - здійснюється одноразово в безготівковій формі шляхом здійснення переказу із використанням електронного платіжного засобу національної платіжної системи «Простір» або міжнародних платіжних систем Visa Int або Mastercard Int.

Своїм підписом у Акцепті про використання факсимільного підпису уповноваженої особи та відбитку печатки Кредитодавця за допомогою засобів електронного або іншого копіювання при підписанні Кредитодавцем Паспорту споживчого кредиту надала згоду на приєднання до Правил надання споживчого кредиту АТ «Юнекс Банк» в частині застосування факсимільного відтворення підпису уповноваженої особи та відбитку печатки банку та прийняла пропозицію укласти правочин з використанням факсимільного підпису.

Згідно платіжної інструкції №1023 від 27.01.2022 року АТ «Юнекс Банк» перераховано на рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 30000 грн. за кредитним договором № 0.133.0122.1 від 27.01.2022 року.

Згідно повідомлення сервісу онлайн платежів IPAY.ua від 04.04.2023 року вих. №3389_519, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 27.01.2022 року на суму 30000 грн. на карту № НОМЕР_1 .

Відповідно до даних виписки по особовому рахунку № НОМЕР_2 за період з 27.01.2022 року по 01.06.2022 вбачається, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, погашала заборгованість за кредитом, з карткового рахунку знімалися та утримувалися грошові кошти зі сплати комісії, нараховувалися відсотки за кредитним договором.

З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що АТ «Юнекс Банк» свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу грошові кошти.

Разом з тим відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином, не сплачує щомісячні платежі за кредитом, проценти за користування кредитом, комісію, тим самим допускаючи порушення умов кредитного договору та правил.

Відповідачем до суду також надано копії квитанцій про сплату грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0.133.0122.1 від 27.01.2022 року, а саме квитанцію від 07.02.2022 року про сплату грошових коштів у розмірі 4427 грн. (з яких 2806, 75 грн. позивач зарахував в повернення грошових коштів за період з 27.01.2022 року по 01.06.2022 року; 123,25 грн. позивач зарахував в повернення нарахованих процентів за користування кредитом за період з 27.01.2022 року по 01.06.2022 року, 1497 грн. позивач зарахував в повернення нарахованої комісії за користування кредитом за період з 27.01.2022 року по 01.06.2022 року), що також підтверджується розрахунком заборгованості, також квитанцію від 13.06.2023 року про сплату відповідачем грошових коштів у рахунок погашення заборгованості у розмірі 1500 грн., від 07.07.2023 року на суму 1500 грн., від 06.08.2023 року на суму 5600 грн., від 12.08.2023 року на суму 1500 грн..

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до положень ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої відсоткової ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договору приєднання розроблені АТ «Юнекс Банк», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За вимогами ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно даних розрахунку заборгованості станом на 01.06.2022 за договором № 0.133.0122.1 від 27.01.2022 року, за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 35 878, 57 грн., в тому числі: 27193, 25 грн. - сума заборгованості за кредитом; 8685,32 грн. сума заборгованості за процентами та комісіями.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1 не спростовано, доказів погашення заборгованості у більшому розмірі, ніж враховано банком, не надано.

Відтак факт укладення між сторонами кредитного договору, наявність заборгованості у відповідача за цим договором у зв`язку з невиконанням нею як позичальником взятих на себе кредитних зобов`язань підтверджується матеріалами справи.

Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості з комісії в сумі 5 988 грн. за період з 27.01.2022 року по 01.06.2022 року, то суд зважає на таке.

Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»(у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Правилами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст.1та ч. 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність,постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Як уже зазначалося судом вище, умовами укладеного між сторонами договору встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Ураховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, визначені в п.1.4.2 кредитного договору договором № 0.133.0122.1 від 27.01.2022 року умови щодо обов`язку позичальника сплачувати комісійну винагороду за обслуговування (управління) кредиту в розмірі 1 497 грн. від суми кредиту, є нікчемними.

Частиною четвертою статті 42Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно з положеннями ч. 1ст.55Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, як це закріплено вимогами ч. 3ст. 55 вказаного Закону.

Як унормовано положеннями ч.3ст.13ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Правилами ч. 1, ч. 2ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що послуга з надання споживчого кредиту є діяльністю банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, не відповідає змісту кредитних правовідносин.

Виходячи із принципів справедливості та добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги заборонено нормативно-правовими актами.

З огляду на вказане вище, положення кредитного договору № 0.133.0122.1 від 27.01.2022 року про сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за обслуговування кредиту у розмірі 1 497 грн. від суми виданого кредиту суперечать положенням ч. 1, ч. 2ст.11Закону України «Про споживче кредитування» і є нікчемними з моменту укладення цього правочину.

За таких обставин, банком без належних на те правових підстав нарахована комісія за обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 5 988 грн., а відтак, позовні вимоги АТ «Юнекс Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають.

Як убачається з розрахунку заборгованості за кредитом, наданим банком до позовної заяви, ОСОБА_1 було сплачено в рахунок комісії за обслуговування кредиту суму в розмірі 1497 грн.. Оскільки суд дійшов висновку про нікчемність положення кредитного договору № 0.133.0122.1 від 27.01.2022 року про сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за обслуговування (управління) кредиту у розмірі 1 497 грн. від суми виданого кредиту (пункт 1.4.2) Договору), суд вважає за можливе суму в розмірі 1 497 грн. сплачену відповідачем в рахунок комісії, зарахувати в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, у зв`язку з чим, суму за тілом кредиту, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 , зменшити до 25 696, 25 грн. ( 27 193, 25 - 1497= 25 696, 25).

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 0.133.0122.1 від 27.01.2022 року станом на 01.06.2022 року становить 28 393, 57 грн., в тому числі: 25 696, 25 грн. - сума заборгованості за тілом кредитом; 2 697, 32 грн. -сума заборгованості за процентами, за таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу позивача у сумі 1260 грн., суд зазначає наступне.

За приписами ст.15ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст.1ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

На підставі п. 1 ч. 3 ст.133ЦПКУкраїни до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Нормою ч. 8 ст.141ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст.137та ч. 8 ст.141 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 28.06.2023 року у справі №463/2001/19 де зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено(п. 1 ч. 2 ст.137та ч. 8 ст.141 ЦПК України).

Так, у матеріалах справи наявний Договір про надання правової допомоги фізичною особою підприємцем адвокатом Руденком К. В. АТ «Юнекс Банк» № 04/04/2023-1 від 04.04.2023 року, Додатковий договір №1 до Договору про надання правової допомоги 04/04/2023-1 від 04.04.2023 року, Акт №12 від 18.04.2023 року про надання правової допомоги до Додаткового договору №1 до Договору про надання правової допомоги 04/04/2023-1 від 04.04.2023 року із детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних фізичною особою-підприємцем адвокатом Руденком К. В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом АТ «Юнекс Банк», платіжна інструкція №81 про сплату АТ «Юнекс Банк» фізичній особі-підприємцю адвокату Руденку К. В. грошових коштів у розмірі 1260 грн., згідно Договору про надання правової допомоги 04/04/2023-1 від 04.04.2023 року, Акту №12 від 18.04.2023 року за позов до ОСОБА_1 ..

Врахувавши складність справи, обсяг виконаної адвокатом Руденком К. В. роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також те, що позов задоволено частково та відповідно покладення на сторони судових витрат пропорційно розміру задоволених вимог, дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача 995,40 грн. витрат на професійну правову (правничу) допомогу.

Оскільки позов задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений судовий збір в сумі 2120,36 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Юнекс Банк» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Юнекс Банк» заборгованість за кредитним договором № 0.133.0122.1 від 27 січня 2022 року, станом на 01 червня 2022 року, в розмірі 28 393 (двадцять вісім тисяч триста дев`яносто три) грн. 57 (п`ятдесят сім) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Юнекс Банк» витрати по сплаті судового збору в розмір 2120 (дві тисячі сто двадцять) грн. 36 (тридцять шість) коп. та витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 995 (дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 40 (сорок) коп..

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Акціонерне товариство «Юнекс Банк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: І. В. Зелінська