Справа № 202/8615/24
Провадження № 2-о/202/244/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

13 серпня 2024 року

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Дребот І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Владимиров О.О.,

заявника: ОСОБА_1 ,

представника заявника: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління-служба у справах дітей лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою, в якій просить встановити факт, що він самостійно виховує та утримує дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог заявник послався на те, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2023 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Від шлюбу у заявника ОСОБА_1 та його дружини заінтересованої особи ОСОБА_3 є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу позивача почав проживати окремо в іншій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2023 було задоволено позовні вимоги заявника та визначено місце проживання його сина ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_1 . Як ствердив заявник, на теперішній час його колишня дружина ОСОБА_3 виїхала за межі України до республіки Німеччина та прописана і проживає там на постійній основі, що також встановлено рішенням суду. Заявник зазначив, що на теперішній час, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є неповнолітньою особою яка не може самостійно реалізувати свої права внаслідок обмежень встановлених чинним законодавством, а також не має самостійного джерела доходу. За таких обставин заявник одноособово займається утриманням сина та його вихованням, забезпеченням рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, тому існує необхідність встановлення юридичного факту самостійного утримання та виховання неповнолітнього сина заявника ОСОБА_4 для реалізації різних соціальних потреб без необхідності звертатись для отримання згоди до матері-заінтересованої особи-2. Як ствердив заявник, йому необхідно мати можливість одноосібно звертатись до державних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини, мати право на одержання державної допомоги, при наявності для цього підстав, оскільки матір дитини знаходиться за межами України та не збирається повертатись в України і на теперішній час отримання від неї будь-яких дозволів не вбачається можливим.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від від 09.07.2024 справу № 202/861/24 розподілено судді Дребот І.Я.

Ухвалою суду від 10.07.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління -служба у справах дітей лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 про встановлення факту що має юридичне значення. Розгляд справи визначено проводити в порядку окремого провадження. Проведення судового засідання призначено на 22.07.2024 року.

22.07.2024 сторони в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суд не повідомили.

У зв`язку із неявкою сторін в судове засідання 22.07.2024 розгляд справи відкладено на 13.08.2024 року.

13.08.2024 в судове засідання з`явився заявник та його представник, які підтримали доводи заяви в повному обсязі з наведених у ній підстав. Просили задоволити вимоги у поданій заяві про встановлення факту що має юридичне значення в повному обсязі. Окрім того зазначили, що викладені ними обставини, окрім письмових доказів, можуть підтвердити свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Заінтересовані особи 1 та 2 в судове засідання 134.08.2024 не з`явились, причини неявки не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Вивчивши заяву про встановлення факту що має юридичне значення, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення сторін та свідків, Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська встановив таке.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.06.2015 року ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 про що зроблено відповідний актовий запис під № 133 Індустріальним відділом державної адміністрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Батьками зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно з рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2023 у справі № 202/288/23 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2023 у справі № 202/3452/23 визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з актів обстеження умов проживання від 15.08.2023 та від 28.03.2020, комісією відділу захисту прав дітей управління служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, було обстежено умови проживання неповнолітньої дитини за адресою: АДРЕСА_2 та складено відповідні акти обстеження умов проживання дитини. Відповідно до вказаних актів, за вказаною адресою фактично проживає сім`я у складі: батька ОСОБА_1 , дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та діда ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зазначено, що для виховання та розвитку дитини створені такі умови: у дитини окрема кімната, стіл для навчання, в наявності комп`ютерна техніка, шафа з одягом. Дитина забезпечена всім необхідним. За результатами обстеження умов проживання ОСОБА_4 комісія дійшла висновку, що батько ОСОБА_1 самостійно виховує сина, займається його вихованням, навчанням та розвитком.

Комісією Відділу захисту прав дітей управління- служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради було складено акт від 28.03.2024 про вихід за адресою: АДРЕСА_3 за місцем реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Комісієї встановлено, що під час виїзду потрапити до квартири не виявилось можливим. Зі слів сусідів, які відмовились надати свої паспортні дані було встановлено, що за даною адресою до лютого 2022 року проживала родина ОСОБА_8 : батьки разом з сином ОСОБА_9 . З початку воєнних дій в країні в зазначеній квартирі ніхто не проживає, місце проживання власників їм не відоме. ОСОБА_10 вони не бачили понад 2-ва роки та вказати її місце перебування вони не можуть.

Висновком органу опіки і піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради від 19.09.2023 № 6/11-217 про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що комісія вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком- ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 як таке, що відповідає інтетресам дитини.

Довідками виданими Комунальним закладом освіти «Спеціалізована школа № 7 з поглибленим вивченням іноземних мов» Дніпровської міської ради від 03.02.2023 № 02-10/17 та від 05.02.2024 № 02-10/11 підтверджується факт навчання ОСОБА_4 в даному навчальному закладі та підтверджено, що останній навчався та буде навчатись за програмою 8 та 9- го класів в 2022-2023 та в 2023 -2024 роках.

Довідками виданими сімейним лікарем ОСОБА_11 ОСОБА_4 від 05.07.2023 та від 07.06.2024 підтверджується, що останній знаходиться під наглядом сімейного лікаря КНП «ДЦПМСД» № 9 Недоступ В.М. Діагноз: Соматично здоровий. Фізичний та психічний розвиток за віком.

Також в матеріалах справи наявні відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерело/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 15.03.2024 та станом на 31.05.2024 з яких вбачається сума доходу заявника та виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з якої вбачається, що ОСОБА_1 є Фізичною особою-підприємцем з 16.10.2023 року.

В матеріалах справи міститься копія закордонного паспорта серії НОМЕР_2 ОСОБА_12 в якому наявна відмітка про перетин кордону та копія довідки виданої районним управлінням міста Гамбург з якої вбачається, що ОСОБА_13 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . Дата заселення 03.05.2022.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили факт самостійного утримання та виховання заявником його сина ОСОБА_4 . Зазначили, що дійсно батько сам опікується сином, мати виїхала з початку війни за кордон та зовсім не цікавиться вихованням дитини.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини, а саме що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує сина ОСОБА_4 , тому для реалізації різних соціальних потреб, заявнику необхідно мати можливість одноосібно без згоди матері звертатись до державних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини, мати право на одержання державної допомоги, при наявності для цього підстав, у заявника виникла необхідність у встановлені юридичного факту самостійного утримання та виховання дитини.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із частиною другою статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначений главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

При цьому, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав (для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення); чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови); встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Зі змісту поданої заяви слідує, що встановлення факту самостійного виховання дитини батьком без участі матері необхідне заявнику для забезпечення можливості захисту соціальних гарантій та представницьких інтересів дитини.

У постанові від 22 вересня 2022 року в справі №462/5368/16-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що захист цивільних прав та інтересів не досягається встановленням юридичних фактів. Таке встановлення є елементом оцінки обставин справи й обґрунтованості вимог. Тому воно не зумовить попередження порушення або відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного права чи інтересу.

Так, документами (доказами), що підтверджують самостійне виховання батьком дитини можуть бути: довідки, листи, акти, інша інформація установ та організацій, рішення суду про позбавлення матері батьківських прав, рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з батьком, рішення суду про визнання матері дитини безвісно відсутньою, рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з батьком, нотаріально посвідчений договір між батьками, яким визначене місце проживання дитини з батьком, тощо.

Також, чинним законодавством передбачена можливість звернення до державних органів та інших закладів чи установ від імені та в інтересах дитини одним із батьків, зокрема з тим, з ким вона проживає, при цьому додатково рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини не вимагається.

Жодний нормативно-правовий акт, що регулює сімейні відносини та захист прав дітей, не зобов`язує підтверджувати факт відсутності участі одного з батьків у вихованні дитини наявністю рішення суду про встановлення факту, який просить заявник.

Крім цього, слід зазначити, що норми чинного законодавства України не передбачають право суду перебирати на себе повноваження інших державних органів. У разі відмови заявнику в прийнятті певних документів, якими він підтверджує наявність відповідних обставин чи в прийнятті певного рішення, заявник має право оскаржити такі дії чи рішення до суду. А суд може за наявності достатніх правових підстав визнати неправомірними дії компетентних державних органів щодо розгляду спірного питання. Тобто, вказані факти можуть бути встановлені судом, зокрема, під час розгляду справ про оскарження дій чи рішень щодо відмови компетентних органів у наданні соціальної пільги або незабезпечення соціальними гарантіями тощо, а не в окремому провадженні за правилами цивільного судочинства.

Також, не відповідатиме завданням цивільного судочинства і є недопустимим звернення до суду із заявою про встановлення певного факту з метою створення підстав для звільнення від доказування в можливій іншій справі (для встановлення обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи).

Враховуючи викладене, суд зазначає, що саме по собі встановлення судом факту, який просить заявник, не може породжувати для нього юридичних наслідків, тобто від його встановлення не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього.

Враховуючи вище викладене, суд оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що заява ОСОБА_1 заінтересовані особи: Управління-служба у справах дітей лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 про встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 76-89, 247, 264, 293, 294, 315, 316, 318 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління-служба у справах дітей лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 16 серпня 2024 року.

Суддя І.Я. Дребот