Справа № 463/7010/24
Провадження № 2-о/463/254/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року місто Львів

Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Ціпивко І.І.

з участю секретарясудового засідання ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львів справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Перша львівська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

встановив:

Стислий виклад позицій сторін.

Представник заявниці ОСОБА_2 адвокат Січевич І.М. просить встановити факт належності ОСОБА_2 державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ 50605006 на земельну ділянку для обслуговування будинку площею 800 м.кв., що виданий Львівською міською радою народних депутатів 08.06.1996, належить ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог представник заявниці покликалася на те, що ОСОБА_3 , чоловік заявниці, 06.06.1996 отримав державний акт на право власності на землю серії ЛВ 50605006 для обслуговування будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, заявниця, ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги за законом, звернулася до Першої львівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після свого померлого чоловіка ОСОБА_3 . Першою львівською нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №72602816. Проте, в процесі оформлення спадкових прав в документах виявлено розбіжності імені чоловіка заявниці: в Державному акті на право власності на землю для обслуговування будинку серія ЛВ 50605006 від 06.06.1996, виданому покійному чоловіку заявниці, помилково вказано його ім`я ОСОБА_4 , тоді як в паспорті було зазначено та в свідоцтві про смерть зазначено ОСОБА_3 . У зв?язку з цим заявниця не має можливості прийняти спадщину після смерті чоловіка, а тому просить встановити факт приналежності Державного акту на право власності на землю для обслуговування будинку серія ЛВ 50605006 від 06.06.1996 ОСОБА_3 , а тому вимушені звернутися до суду із даною заявою.

Заінтересована особа правом на подання відзиву не скористалася.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 25 липня 2024 року головуючим суддею в справі визначено суддю Леньо С.І. /а.с. 17-18/

29.07.2024 із Єдиного державного демографічного реєстру отримано відповідь про зареєстроване місце проживання заявниці /а.с. 19/.

Ухвалою від 01.08.2024 заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків /а.с. 20/

14.08.2024 представником заявника подано заяву на усунення недоліків /а.с. 22-27/.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 16.08.2024 заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа Перша львівська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документа прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17.10.2024. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права /а.с. 28/.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2024 року (підстава: перебування у відпустці, Розпорядження керівника апарату суду №44 від 07.11.2024) справу розподілено судді Ціпивко І.І. /а.с. 34-35/.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 15.11.2024 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа Перша львівська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Судове засідання призначено на 05.12.2024 14:00 год /а.с. 36/.

Розгляд справи по суті відбувся 05.12.2024 без за участі сторін.

Представник заявниці ОСОБА_5 адвокат Січевич І.М. подала заяву про розгляд справи за її з заявницею відсутності, вимоги заяви підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити.

Представник заінтересованої особи Першої львівської державної нотаріальної контори подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 05.05.1967 ОСОБА_3 , 1938 року народження, та ОСОБА_6 , 1945 року народження, уклали шлюб 05.05.1967. Прізвище дружини після одруження змінено на ОСОБА_7 /а.с. 13/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 25.12.2023 ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 25.12.2023 складено відповідний актовий запис за № 7753 /а.с. 9/.

Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 800 м.кв., розташована на території Львівської міської ради.

Проте у Державному акті на право приватної власності на землю серії ЛВ 50605006 прізвище спадкодавця ОСОБА_3 вказано як ОСОБА_4 /а.с. 10-12/.

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №773915111, встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що в Державному акті на право приватної власності на землю серії ЛВ 50605006 допущено помилку в написанні імені спадкодавця, усунення якої неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для задоволення заяви.

Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з тим, що ім`я спадкодавця, зазначене у правовстановлюючому документі, не збігається з його ім`ям, вказаним у свідоцтві про смерть, що ставить під сумнів належність йому правовстановлюючого документа, у зв`язку з чим заявниця позбавлена можливості юридично оформити спадщину в позасудовому порядку.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

До вказаних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

При цьому, обов`язок доказування та подання доказів встановлений ст. 81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Висновки суду за результатами розгляду заяви.

Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що у Державному акті на право приватної власності на землю серії ЛВ 50605006 на земельну ділянку площею 800 м.кв, розташовану на території Львівської міської ради, прізвище власника зазначено як ОСОБА_4 .

Однак наявні в матеріалах справи докази переконливо свідчать про те, що земельна ділянка площею 800 м.кв., розташована на території Львівської міської ради, належить саме ОСОБА_3 .

З огляду на викладене суд дійшов переконання, що у згаданому Державному акті на право приватної власності на землю серії ЛВ 50605006 на земельну ділянку, площею 800 м.кв., розташовану на території Львівської міської ради, який є правовстановлюючим документом, допущено помилку в написанні імені спадкодавця, а саме: замість вірного імені ОСОБА_8 вказано ОСОБА_9 .

Факт належності вказаного документу ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується зібраними і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають, тому за наведених обставин заява підлягає до задоволення.

Встановлення факту належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначеного правовстановлюючого документа породжує для заявниці ОСОБА_2 юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди в отриманні нею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Щодо судового збору.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Відтак судові витрати слід віднести на рахунок заявника.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 висловив висновок про застосування норми права та вказав, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону та правові висновки, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 26.11.2024, є та дата, на яку було призначено розгляд справи, 26.11.2024, а датою складення повного тексту судового рішення 02.12.2024.

Керуючись ст. 293, 294, 315-319ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Встановити, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ 50605006 на земельну ділянку для обслуговування будинку площею 800 м.кв., що виданий Львівською міською радою народних депутатів 08.06.1996, належить ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.12.2024.

Суддя І.І.Ціпивко