№ 201/7949/24
провадження 2/201/3292/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року місто Дніпро

суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Антонюк О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» і Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02 липня 2024 року звернувся до суду з позовом до відповідачів ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» і АТ «Державний ощадний банк України» про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Позивач в своїх позовних вимогах та з представником посилається на те, що протягом кінця 2023 року та початку 2024 року йому, ОСОБА_1 , неодноразово надходили смс-повідомлення на мобільний телефон наступного змісту: смс-повідомлення від 12 вересня 2023 року о 16:42: «Шановний клієнте! Нагадуємо, що до 23 числа поточного місяця необхідно сплатити 191.35 за кредитом по картці для уникнення простроченої заборгованості. Бережіть себе та платіть онлайн https://bit. ly/3RJXpJG»; смс-повідомлення від 18 вересня 2023 року о 17:46: «Шановний клієнте. Нагадуємо, що до 23 числа поточного місяця необхідно сплатити 191.35 за кредитом по картці для уникнення простроченої заборгованості. Бережіть себе та платіть онлайн https://bit. ly/3RJXpJG»; смс-повідомлення від 29 вересня 2023 року об 11:00: «Po vashomu rahunku 262064-39 prostrocheniyborg. Vytraty po vsih vashyh kartkah zablokovano! Splalil borg u sumi -3.01 UAH I kartky avtomatychno rozblokuyutsa. oschadbank. ua/chat». Автором повідомлень зазначено Oschadbank. За посиланням в перших двох смс відкривається перелік відео інструкцій користування «Мобільний Ощад» на сайті YouTube.

Крім того, також йому надходили смс-повідомлення наступного змісту: смс-повідомлення від 16 серпня 2023 року о 15:48: «ОПЛАТІТЬ 120.40 грн, залишок 80.27 грн. СПИШЕМО. »; смс-повідомлення від 07 вересня 2023 року о 10:22: «СПИСАННЯ 104.60 грн. ОПЛАТІТЬ 104.60 грн. до 14.09.23.»; смс-повідомлення від 06 листопада 2023 року о 15:48: «СПИСАННЯ 129.86 ОПЛАТІТЬ 86.58 до 11.11.23.»; смс-повідомлення від 13 березня 2024 року о 10:19: «ОПЛАТІТЬ 183.21 грн. і залишок БОРГУ СПИШЕМО. ». Автором повідомлень зазначено K-Kapital.

Також, йому періодично телефонують невідомі йому особи, які представляються співробітниками Кредит-Капітал та вимагають погасити якусь заборгованість, яка в нього начебто є перед АТ «Державний ощадний банк України».

28 лютого 2024 року позивачем було зроблено запит до АТ «Державний ощадний банк України» з приводу наявності в нього заборгованості перед АТ «Ощадбанк». У відповідь він отримав листа від 04 квітня 2024 року № 11/5-16/2449/2024/с від АТ «Державний ощадний банк України», в якому було зазначено наступне: «Станом на 17 лютого 2023 року в АТ «Ощадбанк» обліковувалась Ваша заборгованість за Договором № 815419 від 06.06.2014 року у розмірі 188.21 грн. (сто вісімдесят вісім гривень 21 копійка), далі - Заборгованість за Договором. Така заборгованість виникла перед Банком у 2016 році. 17 лютого 2023 року між АТ «Ощадбанк» (Первісний кредитор за Договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», ідентифікаційний код 35234236 (Новий кредитор) було укладено Договір № 1 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги (Договір про відступлення), предметом якого було відступлення прав вимоги до позичальників згідно з наведеним в додатку до такого договору переліком за відповідними договорами про споживчий кредит до якого увійшла Ваша Заборгованість за Договором.».

Після отримання вказаної інформації позивач звернувся до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» із запитом від 12 квітня 2024 року про отримання інформації про його заборгованість. Його лист було направлено на адресу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 13 квітня 2024 року та отримано за довіреністю 18 квітня 2024 року. Проте, станом на дату подання цього позову до суду позивач не отримав жодної відповіді від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» щодо підстав наявності в нього заборгованості перед вказаною компанією.

Позивач заявляє, що в нього зазначеної відповідачами заборгованості немає. Тому вважає, що його права порушені і він вимушений захищатися. Позивач зазначає, що ним заявляється вимога до відповідачів про визнання боргу безпідставним з вимогою про визнання відсутності права відповідачів заявляти вимоги до позивача про необхідність оплати боргу. Така вимога є ефективним, на його думку, способом захисту інтересу позивача в юридичній визначеності у спірних правовідносинах.

Позивачу надходили смс-повідомлення від Ощадбанку з вимогами погашення заборгованості від 12, 18 і 29 вересня 2023 року, тобто після дати відступлення права вимоги. Це свідчить, на думку позивача, що в АТ «Державний ощадний банк України» за особовим рахунком позивача рахується заборгованість, за якою позивачу направляються відповідні смс- повідомлення. Таким чином, для забезпечення ефективності захисту порушеного права та для забезпечення ефективності судового розгляду, з метою недопущення ініціювання позивачем додаткових судових процесів щодо списання заборгованості позивача доцільним, на його думку, є заявлення вимог в цьому судовому процесі про списання боргу також до АТ «Державний ощадний банк України».

Позивач вважає вказане безпідставним, необгрунтованим та таким, що суперечить діючому законодавству. Такі незаконні дії відповідачів порушують його права як споживача послуг відповідача. В добровільному порядку питання не вирішене. Позивач просив суд захистити його права наступним шляхом 1) визнати безпідставним і скасувати борг ОСОБА_1 перед АТ «Державний ощадний банк України» за Договором № 815419 від 06 червня 2014 року в сумі 188.21 грн. та будь-якими нарахуваннями на вказану суму боргу; зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» списати з особового рахунку ОСОБА_1 заборгованість у сумі 188.21 грн. та будь-якими нарахуваннями на вказану суму боргу; 2) визнати безпідставним і скасувати борг ОСОБА_1 . ТОВ «ФК «Кредит-капітал», отриманий ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за Договором № 1 про відступлення (купівлі- продажу) прав вимоги від 17 лютого 2023 року в повному розмірі, включаючи будь- які нарахування на вказану суму боргу; зобов`язати ТОВ «ФК «Кредит-капітал» списати з особового рахунку ОСОБА_1 борг ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Кредит-капітал», отриманий ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за Договором № 1 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 17 лютого 2023 року в повному розмірі, включаючи будь-які нарахування на вказану суму боргу, задовольнивши позов в повному обсязі.

Представники відповідачів ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» і АТ «Державний ощадний банк України» в письмовому зверненні до суду та відзиві на позов з заявленими позовними вимогами не погодились, дії самого позивача не відповідають вимогам закону, зобов`язання вчинити вказані позивачем дії заперечують. На звернення позивача, в тому числі і письмові, вони відповідали по суті в передбаченому законом порядку і терміни. Позовні вимоги не доведені і не обгрунтовані, вважали за можливе винести рішення за наявними матеріалами справи по закону і в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

З`ясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими і не підлягаючими задоволенню.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

В судовому засіданні з наданих позивачем документів та його позиції по позову встановлено, що протягом кінця 2023 року та початку 2024 року йому, ОСОБА_1 , неодноразово надходили смс-повідомлення на мобільний телефон наступного змісту: смс-повідомлення від 12 вересня 2023 року о 16:42: «Шановний клієнте! Нагадуємо, що до 23 числа поточного місяця необхідно сплатити 191.35 за кредитом по картці для уникнення простроченої заборгованості. Бережіть себе та платіть онлайн https://bit. ly/3RJXpJG»; смс-повідомлення від 18 вересня 2023 року о 17:46: «Шановний клієнте. Нагадуємо, що до 23 числа поточного місяця необхідно сплатити 191.35 за кредитом по картці для уникнення простроченої заборгованості. Бережіть себе та платіть онлайн https://bit. ly/3RJXpJG»; смс-повідомлення від 29 вересня 2023 року об 11:00: «Po vashomu rahunku 262064-39 prostrocheniyborg. Vytraty po vsih vashyh kartkah zablokovano! Splalil borg u sumi -3.01 UAH I kartky avtomatychno rozblokuyutsa. oschadbank. ua/chat». Автором повідомлень зазначено Oschadbank. За посиланням в перших двох смс відкривається перелік відео інструкцій користування «Мобільний Ощад» на сайті YouTube.

Крім того, також йому надходили смс-повідомлення наступного змісту: смс-повідомлення від 16 серпня 2023 року о 15:48: «ОПЛАТІТЬ 120.40 грн, залишок 80.27 грн. СПИШЕМО. »; смс-повідомлення від 07 вересня 2023 року о 10:22: «СПИСАННЯ 104.60 грн. ОПЛАТІТЬ 104.60 грн. до 14.09.23.»; смс-повідомлення від 06 листопада 2023 року о 15:48: «СПИСАННЯ 129.86 ОПЛАТІТЬ 86.58 до 11.11.23.»; смс-повідомлення від 13 березня 2024 року о 10:19: «ОПЛАТІТЬ 183.21 грн. і залишок БОРГУ СПИШЕМО. ». Автором повідомлень зазначено K-Kapital.

Також, як стверджує позивач, йому періодично телефонують невідомі йому особи, які представляються співробітниками Кредит-Капітал та вимагають погасити якусь заборгованість, яка в нього начебто є перед АТ «Державний ощадний банк України». 28 лютого 2024 року позивачем було зроблено запит до АТ «Державний ощадний банк України» з приводу наявності в нього заборгованості перед АТ «Ощадбанк».

У відповідь він отримав листа від 04 квітня 2024 року № 11/5-16/2449/2024/с від АТ «Державний ощадний банк України», в якому було зазначено: «Станом на 17 лютого 2023 року в АТ «Ощадбанк» обліковувалась Ваша заборгованість за Договором № 815419 від 06.06.2014 року у розмірі 188.21 грн. (сто вісімдесят вісім гривень 21 копійка), далі - Заборгованість за Договором. Така заборгованість виникла перед Банком у 2016 році. 17 лютого 2023 року між АТ «Ощадбанк» (Первісний кредитор за Договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», ідентифікаційний код 35234236 (Новий кредитор) було укладено Договір № 1 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги (Договір про відступлення), предметом якого було відступлення прав вимоги до позичальників згідно з наведеним в додатку до такого договору переліком за відповідними договорами про споживчий кредит до якого увійшла Ваша Заборгованість за Договором.».

Після отримання вказаної інформації позивач звернувся до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» із запитом від 12 квітня 2024 року про отримання інформації про його заборгованість. Його лист було направлено на адресу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 13 квітня 2024 року та отримано за довіреністю 18 квітня 2024 року. Проте, станом на дату подання цього позову до суду позивач не отримав жодної відповіді від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» щодо підстав наявності в нього заборгованості перед вказаною компанією.

Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку. Позивач зазначає, що ним заявляється вимога до відповідачів про визнання боргу безпідставним з вимогою про визнання відсутності права відповідачів заявляти вимоги до позивача про необхідність оплати боргу. Така вимога, на думку позивача, є ефективним способом захисту інтересу позивача в юридичній визначеності у спірних правовідносинах.

Крім того, на думку позивача, ефективним способом захисту прав позивача є і вимога зобов`язати відповідачів списати з особового рахунку позивача нараховану заборгованість. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України). Задоволення вимоги зобов`язати відповідачів списати з особового рахунку позивача нараховану заборгованість унеможливить виставлення відповідачами рахунків на суму боргу та направлення нагадувань про необхідність оплати боргу. (Аналогічні праві висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 жовтня 2021 року по справі № 766/20797/18).

Позивачу надходили смс-повідомлення від Ощадбанку з вимогами погашення заборгованості від 12, 18 і 29 вересня 2023 року, тобто після дати відступлення права вимоги. Це свідчить, на думку позивача, що в АТ «Державний ощадний банк України» за особовим рахунком позивача рахується заборгованість, за якою позивачу направляються відповідні смс- повідомлення. Таким чином, для забезпечення ефективності захисту порушеного права та для забезпечення ефективності судового розгляду, з метою недопущення ініціювання позивачем додаткових судових процесів щодо списання заборгованості позивача доцільним є заявлення відповідних вимог в цьому судовому процесі про списання боргу також до АТ «Державний ощадний банк України».

Таким чином, стверджує позивач, неправомірними діями відповідачів він наділений зайвим не його тягарем в вигляді фінансового боргу. Однак відповідачі, як стверджує позивач, не визнають вказаного та безпідставно ухиляється від надання належної інформації та поновлення його становища. З боку відповідачів будь-яких дій, направлених на поновлення права позивача здійснено не було до теперішнього часу.

Позивач вважає вказане безпідставним, необгрунтованим та таким, що суперечить діючому законодавству. Такі незаконні дії відповідачів порушують його права як споживача послуг відповідача. В добровільному порядку питання не вирішене і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду.

Суд вважає позовну заяву не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України на законодавчому рівні закріплені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Положеннями ст. 15 ЦК України визначено, що судовому захисту підлягає лише порушене, оспорюване або невизнане право.

Судом встановлено, що 10 червня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Ощадбанк» із заявою на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи. 23 червня 2014 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Державний ощадні: України» (АТ «Ощадбанк») укладено Додатковий договір № 815419/К до Договору № 815 - відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 , згідно якого банк: - на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкриває клієнту рахунок за тарифним пакетом Пенсійний (в т.ч. «Арсенал»); - поточний рахунок № НОМЕР_2 в Гривня України код банку 305482, на тарифного пакету «Пенсійний (в т.ч. «Арсенал)», Тарифів за користування платіжною карткою розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установи банк; - Банк надає клієнту платіжну картку типу Mastercard Drbit Standard ті ПІН-конверт до неї; - процентна ставка на залишок коштів за рахунком складає (0.50% річних). Процентна ставка на залишок коштів за послугою «Мобільні заощадження» складає 09.00% (дев`ять) процентів річних; - Банк встановлює клієнту кредит у сумі 15 750 (п`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит подовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 25.00 (двадцять п`ять) процентів річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35 (тридцять п`ять) процентів річних. Щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встанови кредиту складає 0.0 (нуль) процентів. За умов безготівкового розрахунку платіжною карткою товари та послуги, процентна ставка за користування кредитом протягом Грейс-періоду складає 0.001 (нуль цілих одна тисячна) процентів річних; - у разі відсутності на рахунку клієнта власних коштів щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту списується за рахунок кредиту; - випуск платіжної картки здійснюється строком на 1 рік. Подовження періоду дії платіжної картки можливе строком на 1 рік пенсіонерам, вік яких на день подовження терміну дії платіжної картки не перевищує 74 років. У випадку, якщо термін дії подовженої платіжної картки припадає на період часу коли пенсіонеру виповнюється від 74 до 75 років - кредит по такій картці зменшується щомісячно рівними частинами (1/12 розміру кредиту) починаючи з першого місяця дії продовженої платіжної картки.

ОСОБА_1 на існуючий рахунок, відкритий для нарахування пенсійних виплат, встановлений кредитний ліміт в сумі 15 750 грн. на умовах Додаткового Договору № 815419. Про умови кредитування ОСОБА_1 був повідомлений належним чином.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ч. 1 ст. 530 ЦК України.

У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У зв`язку з цим, зазначається, що банком перед позичальником зобов`язання були виконані у повному обсязі, а саме - надані грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Внаслідок неналежного виконання умов Договору № 815419 від 06 червня 2014 року у позичальника виникла заборгованість перед банком в сумі 188.21 грн.. Станом на 17 лютого 2023 року в АТ «Ощадбанк» обліковувалась заборгованість за Договором № 815419 від 06 червня 2014 року в розмірі 188.21 грн..

У відповідності із ст. 512 ЦК України, реалізуючи своє право, 17 лютого 2023 року на підставі Договору № 1 про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги АТ «Ощадбанк» відступило шляхом продажу новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал», ідентифікаційний код 35234236, права вимоги за кредитним договором № 815419, укладеним з ОСОБА_1 ..

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З переліком кредитних договорів (договорів про споживчий кредит), права вимоги за якими відступлено ТОВ «ФК «Кредит-капітал», ідентифікаційний код 35234236, можна ознайомитися за відповідним відомим посиланням, про що було додатково повідомлено позивачу у відповіді за вих. № 11/5-16/2449/2024с від 04 квітня 2024 року на його запит від 28 лютого 2024 року.

Після відступлення прав вимоги новому кредитору заборгованість ОСОБА_1 на балансових рахунках АТ «Ощадбанк» НЕ обліковується, а отже не може бути розглянута Банком або списана заборгованість за кредитним договором № 815419 як вимагає позивач у своїй позовній заяві.

Підставами припинення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора, тобто до ТОВ ФК «Кредит-капітал» перейшли права банку (первісного кредитора) у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. А оскільки договір відступлення права вимоги укладений і виконаний сторонами у відповідності до вимог закону, не оспорений і чинний, то і вимоги до вказаної особи, нового кредитора, безпідставні.

Доводи позивача про те, що в порушення вимог статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 5 Закону України «Про інформацію» відповідач не надав споживачу всю необхідну інформацію про свої послуги, є необгрунтованими та не спроможними.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як визнання незаконним самовільне зайняття земельної ділянки.

Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до рішення «Пронін проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач заперечує будь-які домовленості і зобов`язання стосовно позивача по незаконним (з точки зору позивача) діям відносно нього, предмета спору, а позивач цього не довів, твердження позивача про наявність будь-яких інших зобов`язань або неправомірності стосовно нього є припущенням.

Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача на позові, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються.

При таких обставинах суд вважає можливим ОСОБА_1 в задоволенні позову до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» і АТ «Державний ощадний банк України» про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії відмовити, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії в такому вигляді не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 11, 15, 16, 18, 512, 514, 516, 530, 629, 1049, 1054, 1077 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» і Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя -