УХВАЛА

11 листопада 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі головуючого судді Кучиної Н.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго", в якому просить:

визнати підприємницьку діяльність відповідача нечесною та агресивною (ч.1-2,4,6 ст.19 ЗУ "Про захист прав споживачів");

визнати незаконним акт № R012475 від 11.09.2024 року, який складений ПРАТ "РІВНЕОБЛЕНЕРГО порушуючи рівність сторін, без належних, допустимих та достатніх доказів, здобутих у порядку встановленому законом, - за власними протиправними бажаннями, домислами та припущеннями ПРАТ "РІВНЕОБЛЕНЕРГО" в односторонньому порядку, тим самим порушуючи право споживача на належну якість послуг з електропостачання та скасувати його;

стягнути з відповідача на користь позивача 3 000 000 (три мільйона грн., 00 копійок) завданої моральної шкоди.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

05 листопада 2024 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов?язання ПРАТ "РІВНЕОБЛЕНЕРГО" утриматись від будь-яких дій щодо підвищення цін на електропостачання для позивача (скликання будь яких комісій по цьому питанню і прийняття будь яких рішень тощо) ніж гранично допустимо встановлена нормативно - правовими актами ціна для населення (постанова КМУ № 632 від 31.05.2024 року, де встановлено для всіх жителів України єдину фіксовану ціну на електроенергію - 4,32 грн/кВтгод незалежно від обсягу споживання) та дій з відключення від електропостачання домоволодіння по АДРЕСА_1 до набранням рішення у цій справі законної сили.

Заяву обґрунтовує тим, що суттєво ускладнить виконання рішення суду той факт, що при можливому безпідставному підвищенні тарифів оплати електропостачання домоволодіння по АДРЕСА_1 на позивача буде покладений додатковий фінансовий тягар сплати неправомірних нарахувань, що порушить право на мирне володіння своїм майном (грошовими коштами), визначене у ст.1 Першого Протоколу Конвенції і позивач, замість того, щоб використовувати власні кошти на особисті потреби - вимушений буде витрачати їх на оплату неправомірно підвищених нарахувань оплати за електропостачання відповідачем, виникне необхідність звернення з повторною позовною заявою до відповідача з метою проведення перерахунків оплат після задоволення даної позовної заяви. Крім того існує загроза неправомірного відключення відповідачами електропостачання домоволодіння по АДРЕСА_1 за замовленням третіх осіб, що призведе до того, що заморожені на зиму ягоди, фрукти та інша продукція в морозильних камерах та холодильнику попсується, що завдасть невиправних втрат, виправити які не допоможе просто задоволення позову без його забезпечення.

Ухвалою від 07 листопада 2024 року суд відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

08 листопада 2024 року позивач повторно звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову, шляхом зобов?язання ПРАТ "РІВНЕОБЛЕНЕРГО" утриматись від будь-яких дій щодо підвищення цін на електропостачання для позивача (скликання будь яких комісій по цьому питанню і прийняття будь яких рішень тощо) ніж гранично допустимо встановлена нормативно - правовими актами ціна для населення (постанова КМУ № 632 від 31.05.2024 року, де встановлено для всіх жителів України єдину фіксовану ціну на електроенергію - 4,32 грн/кВтгод незалежно від обсягу споживання) та дій з відключення від електропостачання домоволодіння по АДРЕСА_1 до набранням рішення у цій справі законної сили.

Заява передана на розгляд судді 11 листопада 2024 року.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дійшов до такого висновку.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не доведено учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, заява про забезпечення позову не містить нового обґрунтування необхідності забезпечення позову та обґрунтування обраного заходу забезпечення позову, а лише доповнена тим, що відповідно до правил користування електричної електричною енергією для населення (ПКЕЕН), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року вимога щодо встановлення за однією адресою лічильника поширюється на споживачів, які здійснювали чи здійснюють обладнання схеми обліку електричної енергії після набуття чинності цих правил, тобто після 26 липня 1999 року, відтак встановлення електролічильників за місцем проживання до введення в дію зазначеної постанови Кабінету Міністрів, вимоги енергопостачальних компаній щодо переобладнання схеми обліку неправомірні, а використання 2 (двох) приладів обліку електричної енергії (електролічильників) у домогосподарстві (житловому будинку) по АДРЕСА_1 є повністю правомірною та законною.

Однак, вказані доводи не свідчать про те, що невжиття в даному випадку обраного позивачем способу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Крім того, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовним вимогам, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Таким чином, враховуючи, що доповнені заявником доводи не свідчать про те, що невжиття в даному випадку обраного позивачем способу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає предмету спору та позивачем не обґрунтовано застосування такого способу , що буде гарантувати виконання можливого рішення суду, суд вважає, що подана заява не є підставною для забезпечення позову та до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 153, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" про захист прав споживачів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складене 11 листопада 2024 року.

Суддя Н.Г. Кучина