Провадження № 2-др/537/14/24
Справа № 537/670/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.12.2024 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді - Хіневича В.І., за участі секретаря судового засідання Бакай М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці заяву представника відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення регламентної виплати за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП здоров`ю потерпілому,
В проваджені суду на розгляді перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення регламентної виплати за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП здоров`ю потерпілому.
27.06.2024 року відповідачем - Моторно (транспортним) страховим бюро України подано апеляційну скаргу на означене судове рішення та за запитом Полтавського Апеляційного суду, 01.07.2024 року цивільну справу направлено до суду апеляційної інстанції.
При цьому, 01.07.2024 року до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшла заява представника відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України Гусєва П.В. про ухвалення додаткового рішення у справі про розподіл витрат. Де останній прохав розподілити судові витрати у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України та стягнути з позивача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.
22.10.2024 року постановою Полтавського апеляційного суду рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.05.2024 року залишено без змін. Справу направлено до Крюківського районного суду м. Кременчука.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про час місце та день розгляду справи належним чином були повідомленні, будь-яких заяв клопотань до суду не подали.
На підставі ч.4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення у відсутність належно повідомлених сторін по справі.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення, суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати (судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи).
Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Частиною 3 ст. 259 ЦПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача у разі відмови в позові на позивача.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Частина 8 ст. 141 ЦПК України визначає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Тож, питання розподілу сплаченого судового збору, судом, під час ухвалення рішення від 28.05.2024 року, було вирішено.
Як вбачається з матеріалів справи у відзиві відповідач Моторно (транспортне) страхове бюро України, прохало відмовити у задоволенні позовних вимог до Моторно (транспортне) страхове бюро України та розподілити судові витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України та стягнути з позивача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати які планує понести останній у зв`язку з розглядом справи у сумі 2000 грн.
При цьому, оскільки відповідачем у відзиві було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в розмірі 2000,00 грн, однак на час ухвалення судом рішення не надано доказів фактичної суми понесених остаточних витрат на професійну правничу допомогу, тож дане питання судом під час ухвалення рішення не вирішувалося.
А тому питання витрат відповідача на професійну правничу допомогу підлягає вирішенню в межах даної заяви, у зв`язку з чим суд зазначає наступне.
У відзиві зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона відповідача планує понести становить 2000,00 грн.
Згідно матеріалів справи, до відзиву було долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 10.02.2023 року на ім`я ОСОБА_3 та копію Договору про надання послуг в сфері права №4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року укладеного між Морторно (транспортним) страховим бюро України та АО «ІНС.ЛОУ ГРУП» та Додаткових угод від 22.12.2021 року та від 04.04.2024 року №1063.
Згідно п. 1.2. Додаткової угоди від 04.04.2024 року №1063 до Договору про надання послуг в сфері права №4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року укладеного між Моторно (транспортним) страховим бюро України та АО «ІНС.ЛОУ ГРУП», останні ведуть від імені відповідача справу за позовом ОСОБА_1 до МТСБУ. Вартість послуг становить 2000 грн. Оплата послуг в сумі 2000 грн. здійснюється шляхом безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок виконавця протягом 5 банківських днів з дати підписання сторонами Акту про виконані роботи.
Заява про ухвалення додаткового рішення була направлена поштою 24.06.2024 року та надійшла до суду 01.07.2024 року. У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідача прохає стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. Доказів понесення витрат (Акту про виконані роботи та докази безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок виконавця протягом 5 банківських днів) до заяви не додано.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У додатковій Постанові від 19 лютого 2020 року справі № 755/9215/15-ц, Велика Палата Верховного Суду, наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У Постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 від 24 жовтня 2019 року та у справі № 922/2685/19 від 08 квітня 2020 року визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
В іншій своїй Постанові від 07.09.2020 року справа № 910/4201/1 Верховний Суд зазначив, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі N 922/1163/18.
У постанові Верховного Суду у справі № 922/2604/20, вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
Досліджуючи надані відповідачем документи на підтвердження їх розміру (порядку обчислення, форми та ціни послуг) та фактичного здійснення вказаних витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн, суд за відсутності Акту про виконані роботи та доказів безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок виконавця протягом 5 банківських днів, (згідно умов Договору та Додаткових угод) не вбачає підтвердження їх наявності.
А тому, суд вважає, що відповідачем не обґрунтовано та не доведено розмір та факт наявності витрат на правничу допомогу.
Тож, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога представника відповідача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не підлягає до задоволення.
За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України, з питання стягнення витрат на правничу допомогу, проте у задоволенні заяви відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд -
У задоволенні заяви представника відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України Гусєва П.В. про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення регламентної виплати за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП здоров`ю потерпілому - відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя В.І. Хіневич