Справа № 597/1619/23
Провадження №2/597/59/2024
"16" січня 2024 р. Заліщицький районний суд Тернопільської област
і в складі: головуючого судді Торської І.В.
за участю секретаря Фаринник Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Заліщики цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
Позивачка в позовній заяві просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 14 січня 2020 року, зареєстрований в Стриганецькій сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №1, покликаючись на те, що сімейне життя у них не склалося через різні погляди на життя та сімейні стосунки. Сторони, як сім`я разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не цікавляться проблемами один одного. Позивачка ОСОБА_1 зазначає, що даний шлюб шкодить її інтересам та підлягає розірванню, оскільки являється формальним. Від спільного шлюбу у сторін є одна малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо утримання дитини, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що перешкоджає створенню сприятливих умов для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Вказує, що в неї не вистачає коштів на належне матеріальне забезпечення сина, а тому потребує матеріальної допомоги від відповідача, як батька дитини. Відповідач є здоровою та працездатною особою, інших аліментів не сплачує, отож ОСОБА_2 може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн. на дитину щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Зважаючи на вищенаведене, просить суд задовольнити позов.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій просить справу розглядати за її відсутності та наполягає на розірванні шлюбу та стягненню аліментів.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті, що підтверджується матеріалами справи, а тому, керуючись положеннями ст.280 ЦПК України, справу слід розглянути за відсутності відповідача з постановленням заочного рішення.
Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин.
Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов не подав, причину суду не повідомив.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного:
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклали шлюб 14 січня 2020 року, зареєстрований в Стриганецькій сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №1, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що у сторін, від даного шлюбу, є одна малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.
Позивачка наполягає на розірванні даного шлюбу, мотивуючи тим що він шкодить її інтересам.
Відповідно до положень ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на рівній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Тому, суд вважає, що оскільки сторонами припинено спільне проживання, збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, тому шлюб між сторонами слід розірвати.
Вирішуючи спір, щодо виконання батьком обов`язку утримувати дитину, зокрема, щодо стягнення аліментів на дитину, суд встановив наступне: як зазначалось вище судом у сторін, від даного шлюбу, є одна малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.
Таким чином, позивачка ОСОБА_1 , з якою проживає малолітня дитина, відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України, має право на звернення до суду з даним позовом про стягнення аліментів.
Також, суд звертає увагу на те, що, відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина.
Вказаний розмір аліментів не може бути меншим мінімального гарантованого розміру аліментів, що визначений державою, тобто не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно з вимогами ч.2 ст.182 СК України.
При цьому, позивачкою ОСОБА_5 обрано спосіб стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 грн. щомісячно.
Судом встановлено, що відповідач коштів на утримання дитини не надає, що вбачається із позовної заяви та не заперечується відповідачем, оскільки відзиву на позов останній до суду не подав.
До вказаного висновку суд прийшов, виходячи із того, що відповідачем не надано суду доказів того, що ним добровільно надаються кошти на утримання сина.
У зв`язку із цим позивачка змушена звертатися до суду з цим позовом для вирішення питання щодо утримання дитини відповідачем.
Також, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачем інтереси та утримання сина, тобто може надавати допомогу на його утримання, оскільки доказів того, що він є непрацездатною особою, або що він не працює та не отримує доходу, останній суду не надав.
До того ж, відповідачем не подано до суду доказів того, що він має на утриманні інших осіб, окрім малолітнього сина.
Таким чином, суд вважає, що відповідач від добровільного надання щомісячної матеріальної допомоги на утримання дитини ухиляється, оскільки, як вбачається з досліджених у справі доказів, весь обсяг обов`язків, пов`язаних з утриманням сина сторін, покладено на позивачку ОСОБА_1 , з якою проживає дитина.
Доказів протилежного відповідачем суду не надано.
Визначення аліментів у твердій грошовій сумі гарантуватиме отримання дитиною надійного стабільного утримання з боку батька, а також позбавить позивача та відповідача від необхідності в майбутньому звертатися з позовом до суду про зміну розміру аліментів при підвищенні соціальних гарантій чи при зменшенні доходів платника аліментів.
Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку ( ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно із ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та відповідач ухиляється від матеріального утримання малолітнього сина, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі по 8000 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з часу подання позовної заяви.
Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, позивачці слід залишити прізвище набуте у шлюбі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, які були сплачені позивачкою за позовну вимогу про розірвання шлюбу, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, оскільки позивачка не заявляє вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. за вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки позивачка при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору у цій частині вимог.
Керуючись ст.ст. 81, 89, 141, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, ст. ст. 84, 104, 105, 110, 112, 180-184 СК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволити повністю.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований в Стриганецькій сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №1.
Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_6 ».
Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 01.09.2023 року, до досягнення дитиною повноліття.
У частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.
Судові витрати по справі за позовну вимогу про розірвання шлюбу покласти на сторони в понесених ними розмірах.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1073 (одну тисячу сімдесят три гривні) 60 копійок судового збору стосовно вимоги про стягнення аліментів.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу, яка подається Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, а відповідачем протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення суду складено 16 січня 2024 року.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Суддя Ірина ТОРСЬКА