Провадження № 22-ц/812/1250/24 Головуючий суду першої інстанції Афоніна С.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2024 року м. Миколаїв Справа № 487/5370/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Лівшенку О.С.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_1 , на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 липня 2024 року, постановлену під головуванням судді Афоніної С.М., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування.

В своєму позові позивачка просила суд встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була дружиною ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати право власності на 1/10 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визнати право власності на 3/20 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 липня 2024 року, крім іншого, відмовлено у відкритті провадження у вищезазначеній справі в частині позовних вимог про встановлення факту родинних відносин, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 були чоловік та дружина.

Ухвала суду в частині відмови у відкритті провадження за вказаною позовною вимогою мотивована тим, що позивачка просить встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була дружиною ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак такі члени сім`ї, як дружина та чоловік, не перебувають у кровному спорідненні. Встановлення факту родинних відносин між такими особами чинним законодавством не передбачено.

Не погодившись частково з ухвалою суду, ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила її скасувати в частині відмовити у відкритті провадження та в цій частині направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачка звернулась до суду з позовом про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування, з метою оформлення свого права на спадщину батьків.

У позасудовому порядку це зробити неможливо, оскільки нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину посилаючись на відсутність документів на підтвердження родинних стосунків позивача з її померлим батьком ОСОБА_4 , та родинних стосунків між її батьками ОСОБА_4 з ОСОБА_5 , через суперечності щодо літер в їх прізвищах.

Місцевим судом не враховано, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт існування подружніх відносин між померлими батьками позивачки має юридичне значення, оскільки впливає на її спадкові права.

Приймаючи оскаржуване рішення місцевий суд посилається на роз`яснення викладені у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до якого у разі звернення до суду із заявою про встановлення факту, що не має юридичного значення, слід відмовляти у відкритті провадження у справі.

В даному випадку позивачка просить суд встановити факт, що має юридичне значення, тому суд першої інстанції не мав підстав для відмови у відкритті провадження в частині цих вимог.

Справа розглядається за правилами позовного провадження, і позивачем його позовні вимоги можуть бути уточнені, у порядку визначеному статтею 49 ЦПК України.

На день слухання справи відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачки, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка через відмову нотаріуса в оформленні її спадкових прав, зокрема, через невідповідність однієї букви у написанні прізвища померлих батьків, а саме матері « ОСОБА_6 », а батька « ОСОБА_7 », звернулася з позовом до суду та обґрунтувала свої вимоги наступним. Вона є дочкою спадкодавців та має право на визнання права власності на частку у спадковому майні квартирі АДРЕСА_1 . При цьому наряду з іншими вимогами заявила вимогу про встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була дружиною ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При відмові у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в частині встановлення факту родинних відносин між померлими чоловіком та жінкою, суд першої інстанції зазначив, що нормами матеріального та процесуального права не передбачено встановлення такого факту, що є підставою для відмови у відкритті провадження за такими вимогами.

Колегія суддів повністю не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд дійшов до такого висновку в порушення норм ЦПК України, у зв`язку з чим треба зазначити таке.

Правовою базою визначення правових підстав відмови у відкритті провадження у цивільних справах є Конституція України, Цивільно-процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України), постанови Верховного Суду з аналогічних питань, інші нормативно-правові акти.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями частини 1 статті 187 ЦПК України визначено, що за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

У зв`язку з вказаним, звернення позивача до суду зобов`язує суддю до вчинення необхідних процесуальних дій з метою з`ясування можливості відкриття провадження у цивільній справі. Зокрема, з`ясуванню підлягають питання чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, для повернення позовної заяви, для відмови у відкритті провадження у справі.

Таким чином, відкриття провадження у справі можливе лише при додержанні певних вимог, встановлених законом. Суддя повинен відмовити у відкритті провадження у справі за відсутності хоча б однієї з передумов права на звернення до суду за судовим захистом або недодержання порядку подання заяви.

Перелік правових підстав відмови у відкритті провадження у цивільній справі визначений частиною 1 статті 186 ЦПК України, який є вичерпним.

Відмова у відкритті провадження у справі - це волевиявлення суду, яке міститься у постановленій ухвалі і полягає у відмові прийняти позовну заяву до провадження при наявності вичерпного переліку підстав, визначених частиною 1 статті 186 ЦПК України, зокрема: заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства (пункт 1); є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвали суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет, з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 2); у провадженні цього чи іншого суду є справа між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (пункт 3); є рішення третейського суду прийняте в межах його компетенції, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або скасував рішення третейського суду і розгляд справи в тому ж третейському суді виявився неможливим (пункт 4); Є рішення суду іноземної держави, визнане в Україні в установленому законом порядку, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (пункт 5); настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичної особи, які звернулися з позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (пункт 6).

Водночас не допускається відмова у відкритті провадження у справі з підстав матеріально-правового характеру, зокрема з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у зазначеній позовній вимозі суд вдався до аналізу процесуальних норм права, що регулюють розгляд справ окремого провадження та норм ЦК України та Сімейного Кодексу України, тобто норм матеріального права та з підсумками відмовив у відкритті провадження за цією вимогою з підстав матеріально-правового характеру, що неприпустимо на стадії відкриття провадження у справі.

Відкриття провадження у справі регламентовано нормами глави 2 розділу ІІІ ЦПК України, які не наділяють суд повноваженнями при вирішенні питання про відкриття провадження у справі давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, належності, допустимості та достатності доказів, на які посилається позивач у позовній заяві, визначати належних учасників справи.

Ці питання можуть вирішуватись на інших стадіях цивільного процесу. Неповнота, навіть очевидна з точки зору професійного судді, з якою позивач формулював свої позовні вимоги, в тому числі й щодо правової підстави позову, не можуть бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Розгляд і вирішення справ в суді здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 12 ЦПК України).

Отже, суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не має права давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги.

Після відкриття провадження у справі суд першої інстанції в разі наявності підстав, визначених цивільним процесуальним законодавством, може провести підготовче судове засіданні, у якому мають бути з`ясовані всі питання, визначені статтею 189 ЦПК України, зокрема, щодо остаточної визначеності предмета спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів тощо.

Посилання суду першої інстанції при вирішення питання про відкриття провадження на лист Верховного Суду України від 01 грудня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» є безпідставним, оскільки зазначений лист носить інформативний характер та був складений, виходячи з процесуальних норм, що діяли на той час.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що постановлена судом першої інстанції ухвала в оскаржуваній частині про відмову у відкритті провадження у справі є передчасною та не відповідає вимогами статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, а отже право заявника на доступ до правосуддя, закріплене у статті 55 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було порушено.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала в частині відмови у відкритті провадження є незаконною, оскільки суд першої інстанції припустився порушення норм процесуального права, й підлягає відповідно до вимог пункту 4 статті 379 ЦПК України скасуванню, а справа поверненню до суду для продовження розгляду.

З огляду на те, що ухвала суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була дружиною ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому апеляційний суд переглядає оскаржуване судове рішення в апеляційному порядку на предмет законності і обґрунтованості саме у цій частині та в межах доводів, наведених заявником в апеляційній скарзі.

В іншій частині ухвала сторонами не оскаржується, тому апеляційний суд не вдається до оцінки і аналізу їх законності і обґрунтованості у неоскарженій частині.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на зазначену ухвалу суду першої інстанції підлягають розподілу після вирішення справи по суті спору.

Керуючись статтями 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 липня 2024 року про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог про встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була дружиною ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 скасувати, справу в цій частині направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 13 серпня 2024 року.