Провадження 2/127/1466/24
09 грудня 2024 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі
головуючого судді Борисюк І.Е.,
за участю: секретаря судового засідання Остапенко І.В.,
адвоката позивача по первісному позову/відповідача по зустрічному позову - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог за заявою адвоката позивача по первісному позову/відповідача по зустрічному позову, -
У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю.
25.11.2024 у вищевказаній справі було ухвалено рішення.
Адвокат позивача по первісному позову/відповідача по зустрічному позову до закінчення судових дебатів у справі заявила про неможливість подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем по первісному позову/відповідачем по зустрічному позову судових витрат на професійну правничу допомогу з поважних причин, а тому просила суд вирішити дане питання після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
В зв`язку із вищевказаним, судом було встановлено позивачу по первісному позову/відповідачу по зустрічному позову п`ятиденний термін після ухвалення рішення (до 02.12.2024) для надання суду доказів щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу і призначено судове засідання для вирішення даного питання.
У строк встановлений судом адвокатом позивача по первісному позову/відповідача по зустрічному позову ОСОБА_1 було надано суду докази щодо розміру понесених позивачем по первісному позову/відповідачем по зустрічному позову витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч. 3 ст. 246 ЦПК України у випадку, передбаченому частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення.
В судове засідання відповідачка по первісному позову/позивачка по зустрічному позову та/або її адвокат не з`явились, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Таким чином, відповідачка по первісному позову/позивачка по зустрічному позову та/або її адвокат не з`явились в засідання без поважних причин.
Адвокат позивача по первісному позову/відповідача по зустрічному позову не заперечувала щодо проведення судового засідання у відсутність відповідачки по первісному позову/позивачки по зустрічному позову та/або її адвоката.
У відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи вищевказане, думку адвоката позивача по первісному позову/відповідача по зустрічному позову та положення ст. 223 і ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність відповідачки по первісному позову/позивачки по зустрічному позову та/або її адвоката (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).
Дослідивши докази понесення позивачем по первісному позову/відповідачем по зустрічному позову судових витрат, суд прийшов до наступного висновку.
Рішенням суду у даній цивільній справі від 25.11.2024 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю було задоволено частково; визнати особистою приватною власністю ОСОБА_3 частку квартири АДРЕСА_1 , а іншу частку цієї квартири - об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; поділено спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право власності за кожним з них на частку квартири АДРЕСА_1 ; остаточно в порядку поділу майна визнано право власності на частки за ОСОБА_3 та частку за ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 ; у задоволенні решти позовних вимог за первісним та зустрічним позовами відмовлено. Також судом вирішено питання про розподіл судового збору та витрат відповідачки по первісному позову/позивачки по зустрічному позову на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Склад та розмір витрат пов`язаних із оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі.

У первісному позові адвокатом позивача на виконання вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України було наведено попередню (орієнтовну) суму судових витрат: витрати на сплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу - 28 000, 00 гривень із розрахунку 2 800, 00 гривень за одну годину роботи адвоката.

На виконання положень п. 17 ч. 2 ст. 197 ЦПК України в підготовчому провадженні судом було з`ясовано розмір заявлених сторонами судових витрат. Так, адвокатом позивача по первісному позову/відповідача по зустрічному позову та адвокатом відповідачки по первісному позову/позивачки по зустрічному позову було заявлено витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.

Рішенням суду від 25.11.2024, як зазначено вище, було вирішено питання про розподіл судового збору та витрат відповідачки по первісному позову/позивачки по зустрічному позову на професійну правничу допомогу.

Надаючи докази понесених витрат на професійну правничу допомогу у встановлений судом строк із дотриманням порядку їх надання, адвокат позивача по первісному позову/відповідача по зустрічному позову просила стягнути з відповідачки по первісному позову/позивачки по зустрічному позову на користь позивача по первісному позову/відповідача по зустрічному позову 21 000, 00 гривень витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (50 %), загальний розмір яких становить 42 000, 00 гривень.

Судом встановлено, що 10.01.2024 між ОСОБА_2 та Адвокатським бюро «Ірини Тетевої-Родюк» було укладено договір про надання правової допомоги б/н, на підставі якого було видано ордер. (а.с. 38, 240)

Згідно Єдиного реєстру адвокатів України, Тетева-Родюк І.О. є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН № 000172, виданого 20.09.2017.

Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження виконання Адвокатським бюро умов вищевказаного договору суду надано акт приймання-передачі наданих послуг (правничої допомоги) від 27.11.2024 до договору про надання правової допомоги б/н від 10.01.2024. (а.с. 239)

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Слід звернути увагу на те, що вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Як вбачається із умов договору про надання правової допомоги б/н від 10.01.2024, сторони даного правочину досягли домовленості про те, що вартість послуг відповідно до п. 1.1. даного договору складає 28 000, 00 гривень без ПДВ із розрахунку 2 800, 00 гривень за одну годину роботи адвоката; у разі збільшення обсягу наданих послуг (понад 10 годин роботи адвоката) клієнт сплачує адвокатові гонорар в сумі 2 800, 00 гривень за кожну додаткову годину роботи адвоката (розділ 3 договору).

Згідно акта приймання-передачі наданих послуг (правничої допомоги) від 27.11.2024 адвокатом було витрачено на надання обумовлених договором послуг 15 годин, вартість яких становить 42 000, 00 гривень. (а.с. 239)

На виконання умов договору про надання правової допомоги б/н від 10.01.2024 ОСОБА_2 було сплачено Адвокатському бюро «Ірини Тетевої-Родюк» 42 000, 00 гривень, що підтверджується платіжними інструкціями від 01.02.2024, від 06.04.2024 і від 07.11.2024. (а.с. 242-244)

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Матеріали справи не містять клопотання відповідачки по первісному позову/позивачки по зустрічному позову та/або її адвоката про зменшення витрат позивача по первісному позову/відповідача по зустрічному позову на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат, з урахуванням наведених обставин, відсутні.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказані положення процесуального закону дають підстави для висновку, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено не тільки, що рішення ухвалене на користь сторони, яка користувалася послугами адвоката, а також що за цих обставин справи такі витрати сторони були необхідними, а розмір є розумний та виправданий.

Надання адвокатських послуг Петінову Я.М., зокрема підтверджується матеріалами справи. Беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації і захисту прав та інтересів клієнта.

Суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 42 000, 00 гривень, є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на її складність. Крім того, оцінка дій адвоката Петінова Я.М. вказує на їх невідповідність критеріям обґрунтованості, розумності та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є занадто значними.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатом позивача по первісному позову/відповідача по зустрічному позову, зокрема на участь у судових засіданнях було витрачено загалом 5 год. 55 хв. (06.05.2024 з 11 год. 08 хв. до 11 год. 12 хв. 4 хв.; 01.07.2024 з 14 год. 17 хв. до 14 год. 47 хв. 30 хв.; 18.07.2024 з 14 год. 38 хв. до 14 год. 55 хв. 17 хв.; 22.08.2024 з 10 год. 05 хв. до 10 год. 58 хв. 53 хв.; 08.10.2024 з 10 год. 28 хв. до 10 год. 47 хв. 19 хв.; 05.11.2024 з 14 год. 40 хв. до 16 год. 01 хв. 1 год. 21 хв.; 25.11.2024 з 11 год. 42 хв. до 14 год. 13 хв. 2 год. 31 хв.). При цьому судом враховано, що участь у судових засіданнях являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до кожного з цих засідань, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередню участь у судових засіданнях.

Також судом враховано поведінку сторін під час розгляду справи, дії сторін щодо досудового врегулювання спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, фінансовий стан обох сторін; сума витрат на професійну правничу допомогу, заявлених позивачем по первісному позову/відповідачем по зустрічному позову до відшкодування істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку. Однак судом прийнято до уваги, що сторона не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку разом із позовом, водночас могла передбачити збільшення таких витрат, зокрема подаючи відзив на зустрічний позов, у якому не повідомлено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_2 , як відповідач по зустрічному позову, поніс і очікує понести в заявку із розглядом справи.

При цьому суд звертає увагу учасників справи на те, що суд не втручається у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару, а лише виконує свій обов`язок щодо розподілу судових витрат.

Зважаючи на викладене вище та приймаючи до уваги те, що вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у заявленій позивачем по первісному позову/відповідачем по зустрічному позову сумі (42 000, 00 гривень) буде суперечити принципу розподілу таких витрат, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який є співмірним у відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, становить 20 000, 00 гривень, який і підлягає розподілу між сторонами.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки по первісному позову/позивачки по зустрічному позову на корить позивача по первісному позову/відповідача по зустрічному позову підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000, 00 гривень, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (50 %). Решту витрат на професійну правничу допомогу слід залишити за позивачем по первісному позову/відповідачем по зустрічному позову.

Судом прийнято до уваги, що рішенням суду від 25.11.2024 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 було стягнуто витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000, 00 гривень.

У відповідності до положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд прийшов до висновку про звільнення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від обов`язку сплачувати один одному витрати на професійну правничу допомогу в сумі по 10 000, 00 гривень.

Як встановлено рішенням суду від 25.11.2024, доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 246, 263-266, 270, 273, 354-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000, 00 гривень.

Звільнити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від обов`язку сплачувати один одному витрати на професійну правничу допомогу в сумі по 10 000, 00 гривень.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Вінницького апеляційного суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 : ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_3 .

Додаткове рішення складено 09.12.2024.

Суддя: