КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гецко Ніки Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2024 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «САНВІЛЬ ГРУП» про поділ майна подружжя після розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом.

Разом з позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майнові права відповідача ОСОБА_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , належні йому на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , а також на майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 та заборонити ОСОБА_1 вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо транспортного засобу Mercedes-Benz S 550, 5462 куб. см., 2006 р.в., № куз. НОМЕР_1 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що за час перебування сторін у шлюбі ними набуто наступне майно:

майнові права на квартиру АДРЕСА_1 ,

майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 ,

транспортний засіб Mercedes-Benz S 550, 5462 куб. см., 2006 р.в., № куз. НОМЕР_1 .

Позивач вважає за доцільне застосувати вище зазначені заходи забезпечення позову на тій підставі, що у неї є побоювання з приводу того, що у відповідача є можливість введення зазначених об`єктів незавершеного будівництва в експлуатацію під час розгляду справи в суді та здійснення подальшої державної реєстрації права власності на них за відповідачем з огляду на те, що оригінали документів знаходяться у відповідача.

Окрім того, з огляду на те, що власником транспортного засобу Mercedes-Benz S 550, 5462 куб. см., 2006 р.в., № куз. НОМЕР_1 , придбаного під час шлюбу з позивачем, є відповідач, у сторони позивача є побоювання того, що відповідач може відчужити цей транспортний засіб третім особам.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2024 року заяву задоволено.

Накладено арешт на майнові права відповідача ОСОБА_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , належні йому на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 .

Накладено арешт на майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 .

Заборонено ОСОБА_1 вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо транспортного засобу Mercedes-Benz S 550, 5462 куб. см., 2006 р.в., № куз. НОМЕР_1 .

Не погодившись з вказаною ухвалою, адвокат Гецко Н.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2024 року в частині накладення арешту на майнові права відповідача ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , належні йому на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_4 від 27.11.2023 та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову. Також просила скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині накладення арешту на майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Скаржник вважає, що застосовані Києво-Святошинським районним судом Київської області заходи забезпечення позову є передчасними та неспівмірними з позовними вимогами, заявленими позивачем у справі, що суперечить вимогам частини третьої статті 150 ЦПК України.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги посилалась на те, що ухвалою суду першої інстанції задоволено вимогу позивача про накладення арешту на майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , в той час як позовні вимоги відносно вказаного об`єкту, так само як і будь-яких доказів володіння вказаним об`єктом відповідачем - позивачем не надано. При цьому необґрунтовані побоювання позивача не є достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову відносно об`єкта, вимоги щодо якого не є предметом оскарження в суді, зокрема, станом на день вирішення питання про застосування заходів забезпечення.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що у позовній заяві позивач не оспорює право власності на транспортний засіб Mercedes-Benz S 550, 5462 куб. см„ 2006 р.в., № куз. НОМЕР_1 та просить визнати за відповідачем право особистої приватної власності на вказаний транспортний засіб. Застосування судом заборони вчинення реєстраційних дій відносно вказаного транспортного засобу за відсутності фактичних спірних відносин щодо нього свідчить про відсутність необхідності звернення до відповідних заходів та спричиняє порушення прав та законних інтересів Відповідача, що прямо суперечить усталеній практиці Верховного Суду.

На переконання сторони апелянта, накладення арешту суттєво порушує права відповідача та може призвести до негативних наслідків у вигляді надмірних фінансових втрат за зобов`язаннями, взятими ОСОБА_1 за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 27.11.2023 року № 37-БХ 21-В.

13 листопада 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_2 - адвоката Баумана Ю.Т., в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що забезпечення позову у виді накладення арешту є співмірним заявленим позовним вимогам. Суд першої інстанції вважав, що застосування такого заходу не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів, оскільки квартира залишається в їх володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час до вирішення спору судом. Разом з тим, незастосування такого заходу забезпечення позову в цій справі, як накладення арешту та заборона на відчуження квартири, не призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Однак такі висновки суду не в повному обсязі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що звертаючись з позовом до суду про поділ майна подружжя після розірвання шлюбу, позивачка просила суд у порядку спільного майна подружжя визнати за позивачем ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності: майнові права на квартиру АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 37/БХ21-В від 27.11.2023 року, укладеного з ТОВ «Санвіль Груп».

Також просила у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за відповідачем ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності транспортний засіб Mercedes-Benz S 550, 5462 куб. см., 2006 р.в., № куз. НОМЕР_1 .

Звертаючись з заявою про забезпечення позову представник позивача обгрунтовував її тим, що за час перебування позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі з вересня 2011 року до квітня 2024 року ними було набуте таке майно:

- транспортний засіб Mercedes-Benz S 550, 5462 куб. см., 2006 р.в., № куз. НОМЕР_1 ;

- майнові права на квартиру АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 ;

- майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 .

Позивачка вважала за доцільне застосувати до відповідача заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майнові права на вказані квартири та заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного транспортного засобу.

Підставою для застосування таких заходів забезпечення позову є побоювання позивача про можливість введення зазначених об`єктів незавершеного будівництва, майнові права на які належить відповідачу, в експлуатацію під час розгляду справи в суді та подальша державна реєстрація права власності на них за відповідачем з огляду на те, що оригінали документів (договір купівлі-продажу майнових прав на квартири) знаходиться у відповідача.

Крім того, з огляду на те, що власником транспортного засобу Mercedes-Benz S 550, 5462 куб. см., 2006 р.в., № куз. НОМЕР_1 , придбаного під час шлюбу з позивачм, є відповідач, у сторони позивача є побоювання того, що відповідач може відчужити цей транспортний засіб третім особам.

Відповідно до частин 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

Суд апеляційної інстанції вважає, що при вирішенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування заходів забезпечення позову щодо накладення арешту на майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , оскільки позивачкою не було заявлено позовні вимоги відносно вказаного об`єкта, також в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка зверталась з заявою про збільшення позовних вимог. Також в матеріалах справи відсутні докази володіння вказаним об`єктом відповідачем.

Суд першої інстанції на час розгляду заяви позивача про забезпечення позову не перевірив чи є відповідач власником майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2024 року - скасувати в частині накладення арешту на майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , так як позивачем не наведено правових підстав заявляти вимоги про забезпечення позову, саме шляхом накладення арешту на вказаний об`єкт, що не є предметом позовної заяви.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, зважаючи на те, що у справі допущено неправильне застосування норм процесуального права, оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині накладення арешту на майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні в цій частині заяви про забезпечення позову. В іншій частині судове рішення слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Гецко Ніки Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2024 року скасувати в частині накладення арешту на майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Баумана Юрія Туберійовича про забезпечення позову в частині накладення арешту на майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 відмовити.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «05» грудня 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

В.І. Олійник