справа № 758/8076/23 головуючий у суді І інстанції Таран Н.Г.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «РВС Банк»на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «РВС Банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Людмила Василівна, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просила суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 листопада 2021 року індексний номер - 61353832 про реєстрацію права власності на квартиру, загальною площею 43 кв. м., житлова - 18 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «РВС Банк».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 серпня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір з фізичною особою № 014/0398/2/21986 (із змінами та доповненнями), за умовами якого, позичальнику був наданий кредит в розмірі, що визначений умовами договору (валютний кредит) зі строком користування кредитними коштами до 21 серпня 2025 року, із сплатою 12,50 відсотків річних. Об`єкт кредитування: кредитні кошти призначені для придбання квартири на вторинному ринку загальною площею 43,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Надалі всі права та обов`язки ВАТ «Ерсте Банк», який в подальшому змінив організаційно правову форму на ПАТ «Ерсте Банк», перейшли до ПАТ «Фідобанк». З метою забезпечення кредитних зобов`язань між банком та позивачем був укладений Договір іпотеки № 014/0398/2/21986 від 22 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мислан А.О., № 1494. У відповідності до умов договору іпотеки в забезпечення банку була передана однокімнатна квартира АДРЕСА_2 . 28 лютого 2019 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Паріс» був укладений договір про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бердес М.О., реєстраційний номер № 107. У відповідності до умов договору, новому кредитору були відступлені права вимоги за кредитним договором № 014/0398/2/21986 від 22 серпня 2008 року. В подальшому, між ТОВ «ФК «Паріс» та АТ «РВС Банк» був укладений договір відступлення прав вимог за Договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. у відповідності до якого первісний іпотекодержатель відступив, а новий іпотекодержатель прийняв всі права за договором іпотеки № 014/0398/2/21986 від 22 серпня 2008 року. В день укладання вищезазначеного договору відступлення АТ «РВС Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. з відповідною заявою про реєстрацію за новим іпотекодержателем право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі іпотечного застереження. За результатами розгляду заяви від 01 листопада 2021 року приватним нотаріусом Черленюх Л.В. внесено до Державного реєстру реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 44835723, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 61353832 від 04 листопада 2021 року у відповідності до якого право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано за Акціонерним товариством «РВС Банк». При проведені реєстраційних дій нотаріусом не було з`ясовано чи направлялись кредитором вимоги за місцем реєстрації позивача, хоча доступ у нотаріуса до Демографічного реєстру України є. Також, не було з`ясовано про наявність судових рішень щодо стягнення кредитної заборгованості за даним кредитним договором, що також позбавило можливості з`ясувати нотаріусу актуальну адресу позичальника, яка зазначена в процесуальних документах та визначити актуальну суму заборгованості, що вказує на ще один недолік. Крім того, нотаріус не звернув увагу на занижену оцінку вартості квартири, що в сукупності призвело до недотримання реєстратором пунктів 1 - 2 частини третьої ст. 10 та частини другої ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». АТ «РВС Банк» були надані нотаріусу докази направлення ТОВ «ФК «Паріс» (попередній кредитор) повідомлень від 20 березня 2019 року «20/03/2019-10 та від 27 квітня 2020 року № 27/04/2020-6 про порушення умов кредитного договору в яких зазначена адреса: АДРЕСА_3 . Квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 була продана ще 04 жовтня 2011 року, а відтак, позивач не могла там проживати і жодної кореспонденції отримати також не мала можливості. Таким чином, АТ «РВС Банк» не було надано нотаріусу повного пакету документів, необхідних для проведення державної реєстрації на об`єкт нерухомого майна на підставі іпотечного застереження. А нотаріусом не була звернута увага на суперечливі відомості, які були надані АТ «РВС Банк». Такі дії приватного нотаріуса є незаконними та підлягають скасуванню. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» процедура стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця. Визначена у частині першій ст. 35 Закону України «Про іпотеку» процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору. Даний порядок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки кореспондується із позицією суду касаційної інстанції (постанова Великої Палати Верховного Суду України від 02.06.2019 у справі № 205/578/14-Ц). Тобто, на державного реєстратора під час вчинення реєстраційної дії законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, передбаченим п. 61 Порядку, необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, а й передусім, встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ «РВС Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги АТ «РВС Банк»зазначає, що на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 22 серпня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір № 014/0398/2/21986, посвідчений Мисан А.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за №1494 (надалі - Іпотечний договір), відповідно до умов якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: квартира АДРЕСА_2 в. Пунктом 5.1. Іпотечного договору передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання, умов Кредитного договору або умов цього Договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцям та Позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Вимога, встановлена частиною першою цього пункту, не перешкоджає Іпотекодержателю здійснювати своє право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених кредитним договором, або цим договором, а в разі невиконання такого зобов`язання - звернути стягнення на предмет іпотеки без попереднього повідомлення Іпотекодавця, якщо викликана такими повідомленнями затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. У відповідності до пункту 5.5. Іпотечного договору, у випадку невиконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іподекодержателя про усунення порушення зобов`язання за цим або Кредитним договором у встановлений Іпотекодержателем строк, такі вимоги Іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки. Згідно пункту 5.5.1. Іпотечного договору, у відповідності до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» цей договір є договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, на підставі якого Іпотекодержатель на власний розсуд може згідно ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» задовольнити забезпечені іпотекою, вимоги Іпотекодержателя за Кредитним договором шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вказує, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, не мають законодавчого обґрунтування, через що скарга не може бути задоволена. Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 22 серпня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/0398/2/21986 (із змінами та доповненнями), за умовами якого, позичальнику був наданий кредит в розмірі, що визначений умовами договору (валютний кредит) зі строком користування кредитними коштами до 21 серпня 2025 року, із сплатою 12,50 відсотків річних.

Об`єкт кредитування: кредитні кошти призначені для придбання квартири на вторинному ринку загальною площею 43,0 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . Надалі всі права та обов`язки ВАТ «Ерсте Банк», який в подальшому змінив організаційно правову форму на ПАТ «Ерсте Банк», перейшли до ПАТ «Фідобанк». З метою забезпечення кредитних зобов`язань між банком та позивачем був укладений Договір іпотеки № 014/0398/2/21986 від 22 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мислан А.О., № 1494.

У відповідності до умов договору іпотеки, в забезпечення банку була передана однокімнатна квартира АДРЕСА_2 . Умовами підпункту 5.5.1 пункту 5.5 Договору іпотеки, передбачене іпотечне застереження, у зв`язку з тим, що курс долара США по відношенню до гривні істотно змінився, у позивача виникли труднощі в обслуговуванні кредиту, що призвело до формування кредитної заборгованості. 25 липня 2016 року Деснянським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення у справі № 755/17102/15 за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, яким позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 102 191,54 доларів США, що станом на 30 липня 2015 року еквівалентно по курсу НБУ 2 255 730,88 грн.- по кредиту і процентам та 3 654,00 грн. судового збору.

28 лютого 2019 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Паріс» був укладений договір про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бердес М.О., реєстраційний номер № 107.

У відповідності до умов договору, новому кредитору були відступлені права вимоги за кредитним договором № 014/0398/2/21986 від 22 серпня 2008 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року залишено без задоволення заяву про перегляд заочного рішення від 25 липня 2016 року по справі № 755/17102/15.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач звернулася до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на заочне рішення від 25 липня 2016 року по справі № 755/17102/15.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року апеляційну скаргу задоволено частково. Заочне рішення від 25 липня 2016 року змінено в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Паріс», яка є правонаступником ПАТ «Фідобанк», а також в частині вирішення питання про розподіл судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 - 84 760,57 доларів США, з яких 84 382,57 доларів США заборгованість за кредитом, 378,00 доларів США заборгованість за процентами.

Вищезазначена постанова залишена без змін постановою Верховного Суду України від 22 липня 2021 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню виданий Деснянським районним судом м. Києва виконавчий лист у справі №755/17102/15 від 06 вересня 2016 року.

Таким чином, на момент проведення реєстрації права власності на квартиру за відповідачем, розмір кредитної заборгованості був визначений Постановою Київського апеляційного суду 26 січня 2021 року в сумі 84 760,57 доларів США.

В подальшому, між ТОВ «ФК «Паріс» та АТ «РВС Банк» був укладений договір відступлення прав вимог за Договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. у відповідності до якого первісний іпотекодержатель відступив, а новий іпотекодержатель прийняв всі права за договором іпотеки № 014/0398/2/21986 від 22 серпня 2008 року. В день укладання вищезазначеного договору відступлення АТ «РВС Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. з відповідною заявою про реєстрацію за новим іпотекодержателем право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі іпотечного застереження. За результатами розгляду заяви від 01 листопада 2021 приватним нотаріусом Черленюх Л.В. внесено до Державного реєстру реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 44835723, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 61353832 від 04.11.2021 10:56:05 у відповідності до якого право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано за Акціонерним товариством «РВС Банк».

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем не наданий належний пакет документів приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. для прийняття та проведення державної реєстрації права власності за АТ «РВС Банк» на належну позивачу, квартиру АДРЕСА_2 , у державного реєстратора не було повноважень на прийняття оскаржуваного рішення та проведення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За відсутності в матеріалах справи доказів кредитної заборгованості позивача, дії державного реєстратора щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є протиправними.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону № 898-IV іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону № 898-IV).

За приписами частини першої статті 35 Закону № 898-IV у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями статті 37 Закону № 898-IV (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі - Закон № 800-VI) норми статті 37 Закону № 898-IV передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Приписами статті 36 Закону № 898-IV (у редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом № 800-VI змін до статті 36 Закону № 898-IV її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення нотаріуса, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або

засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або

засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або

засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами);

3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;

4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк.

Із наведеного слідує, що обов`язковою умовою при вирішенні питання перереєстрації права власності на іпотечне майно є наявність доказів отримання іпотекодавцем письмової вимоги та дотримання строку, зазначеного в ньому.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 та від 26 липня 2023 року № 759/5454/19.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на адресу іпотекодавця було направлено повідомлення-вимогу від 20 березня 2019 року та від 27 квітня 2020 року про обов`язок достроково сплатити заборгованість за кредитним договором та попереджено про наслідки невиконання.

Проте у справі відсутні докази вручення повідомлення-вимоги боржнику. Відповідно до матеріалів справи поштові відправлення повернулися без вручення адресату за спливом строку зберігання, що було перешкодою у вчиненні державним реєстратором оспорюваних реєстраційних дій.

Крім того з огляду на вимоги підпункту 2 пункту 61 Порядку, відповідач направляючи 27 квітня 2020 року повідомлення-вимогу іпотекодавцю, зобов`язаний був дотримуватись вимог щодо способу та порядку їх направлення, які були визначені вказаними пунктами порядку на момент направлення такого повідомлення.

Оскільки направлене 27 квітня 2020 року повідомлення повернулося за закінченням терміну зберігання, відповідач звертаючись до нотаріуса з заявою про реєстрацію за ним права власності на квартиру в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, повинен був надати нотаріусу, серед іншого засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення.

Станом на 20 березня 2019 року, тобто на момент направлення позивачу першої вимоги-повідомлення, відповідач повинен був надати нотаріусу документи визначені п. 61 Положення в редакції чинній на цю дату, а саме:

документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

Вказані вимоги п. 61 Положення відповідач не виконав ні станом на 20 березня 2019 року, ні станом на 27 квітня 2020 року.

Крім того з огляду на вимоги підпункту 2 пункту 61 Порядку банк повинен був надати реєстратору довідку іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації.

В матеріалах справи наявна довідка про заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/0398/2/21986 від 22 серпня 2008 року станом на 01 листопада 2021 року, у відповідності до якої заборгованість ОСОБА_1 складає 2 806 905,74 грн.

В той же час, як було зазначено вище, на момент проведення реєстрації права власності на квартиру за відповідачем, розмір кредитної заборгованості був визначений Постановою Київського апеляційного суду 26 січня 2021 року в сумі 84 760,57 доларів США, що на 01 листопада 2021 року складає (26,2767*84760,57= 2 227 228,06 грн., що є значно меншим розміру заборгованості, що був зазначеним банком в довідці.

Разом з тим, у відповідності до наданого суду витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 45 т. 1 зворот сторона), для реєстрації права власності на спірну квартиру, банк подав реєстратору тільки договір іпотеки від 22 серпня 2008 року.

У пункті 3 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам Закону.

Наведені норми спрямовані на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на майно боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази отримання боржником вимоги кредитора про сплату боргу, що давало б можливість ОСОБА_1 у встановлений строк усунути наявні порушення. Не дотримавшись встановленої законом процедури, відповідач зареєстрував за собою право власності на квартиру на підставі іпотечного договору від 22 серпня 2008 року.

Заперечуючи проти позовних вимог, ПАТ «РВС Банк» вказує, що у договорі іпотеки сторони погодили право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі пункту 5.5.1 договору і це право є безумовним.

Разом з тим, як зазначалося вище, прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору передує процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору.

Така процедура ТОВ «ФК «Паріс», правонаступником якого є ПАТ «РВС Банк» дотримана не була. Відсутність факту виконання ОСОБА_1 основного зобов`язання не свідчить про наявність у кредитора права звертати стягнення на предмет іпотеки без додержання встановленого законом порядку.

Таким чином, у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюк Л.В. були наявні правові підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ПАТ «РВС Банк».

Доводи апеляційної скарги з урахуванням наведених в цій постанові апеляційного суду підстав та обґрунтувань, зведені лише до незгоди з висновком суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів зроблений судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами чи невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «РВС Банк»залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2024 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.