ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/30/24 Номер провадження 22-ц/814/3082/24Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Чумак О. В.,

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11 червня 2024 року у складі судді Стрюк Л. І.

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 17.08.2017 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № С03.178.76821, а 05.06.2018 між сторонами укладено кредитний договір № Р24.00502.003999736.

07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» передав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників № 4 до договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошово вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № С03.178.76821 від 17.08.2017 в сумі 29 510,55 грн та за кредитним договором № Р24.00502.003999736 від 05.06.2018 в сумі 31 852,11 грн.

Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 61 362,66 грн.

Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за вказаними кредитними договорами.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 11 червня 2024 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у загальному розмірі 61 362,66 грн, в т.ч.: за кредитним договором № С03.178.76821 від 17.08.2017 в розмірі 29 510,55 грн, з яких: 11 000,00 грн - сума заборгованості за основним боргом; 18 510,55 грн - заборгованість за відсотками; за кредитним договором № Р24.00502.003999736 від 05.06.2018 у розмірі 31 852,11 грн, з яких: 13 987,41 грн - сума заборгованості за основним боргом; 17 864,70 грн - заборгованість за відсотками.

Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2 684 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що між нею та АТ «Ідея Банк» дійсно було укладено кредитні договори, проте без надання позивачем детального розрахунку заборгованості по кредитним договорам суд без будь-якого обґрунтування та перевірки розрахунків визначив правомірність нарахування відсотків за користування кредитними коштами та визначену суму основного боргу.

Вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не можна вважати допустимим і достатнім доказом наявності заборгованості, оскільки він не є первинним документом.

Вказує, що згідно наданих нею виписки по рахунках, сформованої самим кредитором - АТ «Ідея Банк», вбачається, що вона отримала кредитні кошти в сумі 8237,52 грн, які сплатила 22.06.2022 і сам банк визначив відсутність у неї заборгованості по кредиту. При цьому банком здійснювалося нарахування не лише суми боргу, а і відсотків за користування коштами, оплата за обслуговування кредиту, стягнення комісії за обслуговування карткового рахунку, погашення овердрафту, пені за прострочену заборгованість, нарахування за прострочений кредит, нарахування штрафу за несвоєчасне погашення кредиту, перенесення відсотків за кредит на прострочені відсотки, перенесення кредиту на прострочений кредит, нарахування комісії за перенесення кредиту на прострочений кредит, нарахування відсотків за прострочений овердрафт, комісія за зняття готівки.

Зазначає, що суд не надав оцінки наявним розбіжностям між первісними документами та документами про переуступку права вимоги, прийнявши рішення на підставі лише договору про переуступку права вимоги без належного розрахунку суми заборгованості.

Одночасно вказує, що по кредитному договору неправомірно проводилося списання коштів та нарахування за обов`язкові послуги банку, що суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування» та Правил про споживчий кредит.

Наголошує на пропуску позивачем строку позовної давності на звернення до суду з позовом, оскільки позивач є правонаступником кредитора, а порушене право повинно слідувати із правовідносин з банком, тобто з часу, коли це право виникло у первісного кредитора, про що вона заявляла у суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду залишити без змін як законе та обґрунтоване.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що 17.08.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено договір № С03.178.76821 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якого банк надав позичальнику кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку, у розмірі 1000 грн, з процентною ставкою 48% річних, строком на 12 місяців.

Відповідно до пункту 2 вказаного Кредитного договору Банк відкриває Клієнту поточний рахунок НОМЕР_1 у валюті гривня (надалі - Рахунок), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди тa Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard (надалі - Кредитна картка).

Також, 05.06.2018 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Р24.00502.003999736, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 18 558,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), з процентною ставкою 15% річних, строком на 24 місяці.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2, підпункту 6.1 пункту 6 кредитного договору № Р24.00502.003999736 позичальник повертає кредит з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 24 щомісячних внесках включно до 5 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. Останній черговий платіж визначений 05.06.2020.

07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 07072023, за яким АТ «Ідея Банк» відступив ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв права вимоги, у тому числі до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № С03.178.76821 від 17.08.2017 на суму заборгованості 29 510,55 грн, з яких: 11 000,00 грн - сума заборгованості за основним боргом; 18510,55 грн - заборгованість за відсотками, та за кредитним договором № Р24.00502.003999736 від 05.06.2018 на загальну суму заборгованості 31 852,11 грн, з яких: 13 987,41 грн - сума заборгованості за основним боргом; 17 864,70 грн - заборгованість за відсотками.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», суд першої інстанції виходив з наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитними договорами, оскільки умови договору, в тому числі і щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, були узгоджені сторонами на момент підписання договору, позичальник погоджувався на вказані умови, при цьому відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості, договори кредиту є дійсними та ніким не скасовані, а тому підлягають виконанню.

При цьому суд вказав, що заміна сторони у зобов`язанні не є тією обставиною, яка перериває чи зупиняє перебіг строку позовної давності, який було продовжено до кінця дії карантину та на строк дії воєнного стану.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від них не відступала.

З матеріалів справи вбачається, що після спливу визначеного спірними договорами строку кредитування АТ «Ідея Банк» продовжував нараховувати відповідачу проценти за користування кредитом, що не відповідає зазначеним нормам права та свідчить про безпідставність вимог позивача в цій частини, оскільки за відсутності права нараховувати передбачені договором проценти за кредитом у первісного кредитора, таке право відповідно до вимог статті 514 ЦК України не могло бути відступлене та не перейшло до нового кредитора у зобов`язанні, а отже, задоволенню підлягають лише вимоги щодо заборгованості, яка виникла за спірними кредитними договорами у розмірі отриманого, але не повернутого боржником в установлений строк кредиту, та процентів за користування кредитом у межах строку кредитування.

Згідно виписки по рахунку клієнта-фізичної особи № /0207 від 07.02.2024 по поточному рахунку НОМЕР_2 за кредитним договором № С03.178.76821 від 17.08.2017 заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 8 237,52 грн, які підлягають стягненню на користь позивача.

В частині стягнення заборгованості за кредитним договором № Р24.00502.003999736 від 05.06.2018 позивачем пропущений строк позовної давності за цим Договором, встановлений сторонами у пункті 5.5 тривалістю у три роки щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, визначених періодичними щомісячними платежами, яка повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу, а відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На час набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 щодо продовження на строк дії такого карантину строків, визначених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу - 02.04.2020, строки позовної давності щодо окремих платежів за кредитним договором сплинули, що є підставою для відмови у позові в цій частині.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув, що призвело до помилкового вирішення справи.

За таких обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат, які покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11 червня 2024 року - скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № С03.178.76821 від 17.08.2017 у розмірі 8237,52 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 360,19 грн у відшкодування судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 3485,71 грн у відшкодування судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. В. Чумак