Справа № 182/1861/23
Провадження № 2/0182/1268/2024
17.01.2024 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Кобеляцький Дмитро Миколайович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович, Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна про захист прав споживачів та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
Свої вимоги мотивує наступним.
04.04.2023 року, між ОСОБА_1 та Адвокатським Бюро «КОБЕЛЯЦЬКИЙ ТА ПАРТНЕРИ» укладено договір №04/2023 про надання правової допомоги.
Представником позивача було ініційоване ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №66889015, внесеними до автоматизованої системи виконавчого провадження. При цьому, в системі були відсутні документи, на підставі яких було відкрито виконавче провадження №66889015.
Також, представником позивача було підготовлено і направлено адвокатський запит №1 від 05.04.2023 року до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни з метою отримання необхідної інформації щодо виконавчого провадження №66889015.
Вважає, що нотаріусом було передчасно вчинено вказаний виконавчий напис, з порушеннями діючого законодавства, всупереч вимог ст. ст. 87,88 Закону України "Про нотаріат", оскільки не було надано первинних документів щодо наявності безспірної заборгованості. ОСОБА_1 суму боргу не визнає.
Ухвалою суду від 27.04.2023 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження, зобов`язано третіх осіб надати відповідні відомості, необхідні для розгляду даної справи. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Третім особам роз`яснено право подати пояснення щодо позову чи відзив на позовну заяву.
Ухвалою суду від 27.04.2023 року заяву позивача про забезпечення позову по даній справі задоволено.
Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідачем отримано увалу суду про відкриття провадження у справі. Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив.
Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. отримала ухвалу суду про відкриття провадження у справі.
Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. отримала увалу суду про відкриття провадження у справі.
Пояснень чи відзиву від третіх осіб до суду не надходило.
Рішенням Вищої ради правосуддя № 527/0/15-23 від 25.05.2023 року суддю ОСОБА_2 було звільнено з посади у зв`язку з поданням нею заяви про відставку. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Нікопольського міськрайонного суду від 31.08.2023 року справу передано судді Рунчевій О.В.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 15.07.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В вчинено виконавчий напис №93320 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №500970882 від 03.02.2015 року, укладеним із Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1АБ/ВЕСТА від 28 січня 2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 29-01/19/2 від 29.01.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

Стягнення заборгованості, згідно вказаного виконавчого напису провадиться за період з 29.01.2019 по 10.06.2021 року у загальному розмірі 37797,81 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною від 21.09.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №66889015 з виконання виконавчого напису №93320 від 15.07.2021 року, що виданий приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 37797,81 грн.

Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це, відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 Закону України «Про нотаріат» та гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595 (далі - Порядок) встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

За змістом п.п. 3.1, 3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.99 № 1172.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року справа № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19).

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі № 750/1627/18.

Доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача, відповідачем суду не надано. Своїм правом на подання відзиву Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» не скористалося. Таким чином матеріали не містять належних та допустимих доказів, що спірний виконавчий напис №93320 від 15.07.2021 року було видано на підставі документів, що підтверджують безспірність заборгованості.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 05 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 09 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсеся проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладенні обставини, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Кобеляцький Дмитро Миколайович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович, Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна про захист прав споживачів та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, необхідно задовольнити, визнавши виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача утриманих із його рахунку грошових коштів у порядку виконання виконавчого напису суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Як вбачається з матеріалів справи з рахунку ОСОБА_1 утримано 4345,02 грн. у виконавчому провадженні №66889015 з примусового виконання виконавчого напису №93320 від 15.07.2021 року. Загальна сума, яка стягнута з позивача примусово становить 4345,02 грн.

Факт примусового стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 4345,02 грн. у виконавчому провадженні №66889015 підтверджується відповіддю №1470 від 10.04.2023 року, наданою приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про визнання виконавчого напису №93320 від 15.07.2021 року, на підставі якого із рахунку позивача утримувалися кошти, таким, що не підлягає виконанню, тобто правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України.

При цьому, питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом 06.03.2019 року у справі № 910/1531/18.

За таких обставин, з урахуванням того, що зазначений вище виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач стягнув з позивача грошові кошти, відсутня, суд погоджується з доводами сторони позивача про наявність правових підстав для повернення коштів у сумі 4345,02 грн. на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Цивільним процесуальним кодексом України визначено види судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Згідно змісту позовної заяви, попередній розрахунок судових витрат позивача 4000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано ордер на надання правничої (правової допомоги) від 11.04.2023 року (а.с.27), копію Акту про надання правової допомоги від 10.04.2023 року, згідно якого загальна сума гонорару надання правової допомоги склала 4000,00 грн. (а.с.28), копію довідки про отримання винагороди у розмірі 4000,00 грн. (а.с.32), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДП № 4250, виданого 22.04.2019 року (а.с.33), копію посвідчення адвоката України (а.с. 33 на звороті), копію Договору № 04/23 про надання правової допомоги від 04.04.2023 року (а.с. 29-31).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо,

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню.

Також, суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, та критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 4000,00 гривень, оскільки саме ця сума підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі.

Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 4000,00 грн., а на користь держави з відповідача слід стягнути не сплачений при зверненні до суду позивачем, яка звільнена від сплати судового збору, судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1073,60 грн., а також судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 536,80 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12,13,18,62,64,76,81,89,141,206,263-265, 268 ЦПК, Законом України "Про нотаріат", Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту України N 296/5 від 22.02.2012 року суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Кобеляцький Дмитро Миколайович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович, Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна про захист прав споживачів та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис №93320 від 15.07.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною щодо стягнення з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» () грошових коштів у сумі 37 797,81 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» () на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) безпідставно отримані грошові кошти у сумі 4345,02 грн. (чотири тисячі триста сорок п`ять грн. 02 коп.)

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» () на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот грн. 00 коп.)

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» () на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1073,60 грн., а також судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 536,80 грн., а всього у розмірі 1610 (тисяча шістсот десять) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева