У Х В А Л А

Іменем України

22 жовтня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Сенюти В.О.,

при секретарі: Кочерги І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство «Універсал Банк» на дії та бездіяльність органу примусового виконання, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Горлатий О.В. звернувся до Деснянського районного суду міста Києва через систему «Електронний суд» із скаргою на дії та бездіяльність органу примусового виконання.

Подану скаргу обґрунтовує тим, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13.12.2011 у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором CL № 2947 від 23.10.2007. 30.01.2012 на виконання рішення суду, Деснянським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 6-6292. 17.02.2012 постановою старшого державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Панченко І.І. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого документу відносно боржника ОСОБА_1 В межах вказаного виконавчого провадження, 17.02.2012 державним виконавцем накладено арешт на майно боржника. 21.02.2012 вказаний арешт зареєстровано в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження № 2189989. 29.08.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. 18.01.2013 винесена постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого документу. 08.04.2013 в межах вказаного виконавчого провадження повторно накладено арешт на майно боржника, а 13.12.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Наразі усі строки для повторного пред`явлення вказаного виконавчого документу до примусового виконання сплили. Крім того 17.12.2015 між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було досягнуто згоду, щодо врегулювання взаємовідносин сторін кредитного договору № CL № 2947 від 23.10.2007, внаслідок чого сторони підписали акт про припинення зобов`язань за вказаним договором. Таким чином, після підписання сторонами акту, з 17.12.2015 року зобов`язання сторін за кредитним договором CL № 2947 від 23.10.2007 припинено. Представник заявника звернувся до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві ЦМУ МЮ із заявою про припинення (зняття) арештів, отримав відповідь про те, що у відділі відсутні докази погашення боржником боргу по виконавчому листу № 2-6292 від 30.01.2012 Деснянського районного суду міста Києва в межах ВП № НОМЕР_2 та ВП № НОМЕР_3, а також не сплачено виконавчий збір. Таким чином з 2013 року виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа, де боржником вказано ОСОБА_1 , а стягувачем ПАТ «Універсал Банк» на виконанні не перебувають, відтак порушено право власності заявника, оскільки наявне невиправдане втручання у права особи на мирне володіння своїм майном. На підставі викладеного, заявник просить:

?визнати неправомірними рішення начальника Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) щодо відмови в зняті арештів з усього нерухомого майна ОСОБА_1 в межах виконавчих проваджень № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3.

?Зобов`язати Деснянський ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений 17.02.2012 старшим державним виконавцем в межах ВП № НОМЕР_2 та вилучити з Державного реєстру прав на нерухоме майно відповідний запис про обтяження від 21.02.2012 № 12189989.

?Зобов`язати Деснянський ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений 08.04.2013 державним виконавцем в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідний запис про обтяження.

Учасники розгляду скарги в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Від представника заявника надійшла заява про розгляд скарги у його відсутність, вимоги скарги підтримує у повному обсязі з викладених підстав.

Від представника Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив, відповідно до якого представник просив у задоволенні скарги відмовити. Представник вказав, що згідно письмових матеріалів справи, виконавчий документ було повернуто стягувачу, відтак, враховуючи положення ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження не є закінченим, отже арешт не може бути знятий.

Представник заявника подав відповідь на відзив та доповнення до відповіді на відзив, де вказав, що державний виконавець мав керуватися положенням ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Крім того, представник Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) вважає, що заявник має сплатити заборгованість та виконавчий збір на підставі неіснуючої постанови від 27.02.2012, відтак представник заявника наполягає на задоволенні скарги з підстав вказаних у ній.

У додаткових поясненнях представника Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) вказав, що у відділі відсутня інформація про погашення заборгованості з виконавчого збору по виконавчим провадженням № НОМЕР_2 та № НОМЕР_4.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 26.10.2007 між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL 2947.

26.10.2007 між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № CL 2947.

17.10.2011 ПАТ «Універсал Банк» подав позовну заяву до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL 2947 від 26.10.2007.

13.12.2011 Деснянським районним судом міста Києва у справі № 2-6292/2011 ухвалено рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитом та процентами у розмірі 170729,90 грн.

На виконання вказаного рішення суду, Деснянським районним судом міста Києва видано виконавчий лист.

Згідно відповіді Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 12.07.2023 вказано, що виконавчий лист № 2-6292 від 30.01.2012 Деснянського районного суду міста Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» в сумі 171639,90 грн. перебував у відділі на виконанні.

17.02.2012 державним виконавцем відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 та винесено постанову про арешт майна боржника.

29.08.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

17.01.2013 вказаний виконавчий лист надійшов до відділу на виконання вдруге, а 18.01.2013 державним виконавцем відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3.

08.04.2013 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

13.12.2013 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, який сформовано 13.09.2021, вказано про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - ВП НОМЕР_2 від 17.02.2012 ВДВС Деснянського РУЮ, реєстраційний номер обтяження № 12189989, яке зареєстроване 21.02.2012.

Згідно довідки від 16.10.2024 № о-406/КЕП та довідки від 16.10.2024 № о-408/КЕП, АТ «Універсал Банк» вказав, що станом на 15.10.2024 заборгованість по кредиту погашена повністю, згідно акту про припинення зобов`язань від 17.12.2015 за кредитним договором CL№ 2947 від 26.10.2007.

03.07.2024 представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Горлатий О.В. звернувся до Деснянського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) із заявою про зняття арешту з майна.

Згідно відповіді начальнику Деснянського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 17.07.2024 вказано, що 27.02.2012 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 17163,99 грн. 29.08.2012 державним виконавцем в порядку п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (відсутність майна у боржника), відтак у відділі відсутня інформації про погашення заборгованості та виконавчого збору по виконавчому провадження № НОМЕР_2. 13.12.2013 виконавчий лист № 2-6292 від 30.01.2012 Деснянського районного суду міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором державним виконавцем повернуто стягувачу в порядку п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Відтак для вирішення питання щодо зняття арешту з майна необхідно звернутися до суду у відповідності п. 5 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із положеннями статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Відповідно до письмових матеріалів справи, спір, в межах даної скарги, виник у зв`язку з тим, що на заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Горлатого О.В. 03.07.2024 року про зняття арешту у зв`язку з виконанням виконавчого документу поза межами виконавчого провадження, Деснянський ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) відмовив у знятті арешту з майна боржника.

Суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 ЗУ «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм ЗУ «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Письмові матеріали містять довідку стягувача АТ «Універсал Банк» про повне виконання зобов`язань за кредитним договором.

Положенням ЗУ «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу.

Звертаючись із скаргою про зняття арешту з майна, представник заявника вказав, що заявником погашено борг перед стягувачем за зобов`язанням, на виконання якого видавався виконавчий документ, у добровільному порядку поза межами виконавчих проваджень № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, які є завершеними та матеріали яких знищено виконавчою службою.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність у знятті арешту, накладений на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

Крім того, що застосування арешту майна боржника, як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України),

а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що не зняття Деснянським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) арешту з майна боржника у виконавчих провадженнях № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, а порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) зняти арешт з майна боржника.

Доводи представника Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) щодо несплати ОСОБА_1 виконавчого збору у виконавчих провадженнях № НОМЕР_2 та НОМЕР_3 суд приймає критично, оскільки письмові матеріали справи не містять даних, що з метою стягнення виконавчого збору державний виконавець виносив постанову, відкривав виконавче провадження і задля виконання цього виконавчого документа накладав арешт на майно боржника.

За таких обставин та враховуючи добровільне погашення боржником боргу за погодженням з кредитором, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, суд приходить до висновку про визнання бездіяльності виконавчої служби щодо не зняття арешту з майна заявника, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, є законним та обґрунтованим.

Вказане узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01.11.2021 у справі № 21/170-08, від 03.11.2021 у справі № 161/14034/20 (провадження N 61-1980св21), від 22.12.2021 у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-452ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство «Універсал Банк» на дії та бездіяльність органу примусового виконання - задовольнити.

Визнати бездіяльність Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у не знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного у виконавчих провадженнях № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 - протиправною.

Зобов`язати Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт із всього майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладенний в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 та виконавчого провадження № НОМЕР_2, запис про обтяження № 12189989 зареєстроване 21.02.2012 реєстратором - Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.02.2012 ВДВС Деснянського РУЮ.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 11 листопада 2024 року.

Суддя В.О.Сенюта