ПОСТАНОВА

Іменем України

14 серпня 2024 року м. Кропивницький

справа № 392/983/23

провадження № 22-ц/4809/909/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Зубіцької Н.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2024 року у складі судді Кавун Т.В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

В обґрунтування позову зазначав, що з 02.06.2011 він працював на посаді гірника очисного забою (на бурінні) на Державному підприємстві «Східний гірничо-збагачувальний комбінат».

Наказом від 31.10.2022 він був звільнений із займаної посади у зв`язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі, внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи, що підтверджується записом із трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Зазначав, що в день звільнення відповідач не здійснив йому виплату належних коштів, що є порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України. Згідно повідомлення № 44217 від жовтня 2022 року йому не було виплачено заробітну плату за травень-вересень 2022 року в розмірі 63 677, 69 гривень та 50 844, 12 гривень інших нарахувань.

Відповідачу було відомо, що він перебував під наглядом лікарів і не міг в тримісячний термін звернутися до суду. На його письмове звернення у березні 2023 року надійшла письмова відповідь відповідача про неможливість проведення будь-яких фінансових операцій через накладення арешту на рахунки підприємства, однак ним вживаються заходи для відновлення виробничої діяльності та сплати заборгованості.

Однак на час подання позову відповідач з ним не розрахувався.

Щодо строків звернення до суду позивач зазначав, що 27.10.2022 КНП «Поліклінічне об`єднання» Кропивницької міської ради видано довідки про те, що йому за станом здоров`я протипоказано працювати ГРОЗ на бурінні свердловин згідно Наказу МОЗ України №246 від 21.05.2007.

З жовтня 2022 року він проходив медичний огляд та лікування з діагнозом: вібраційна хвороба другої стадії від комбінованої дії загальної та локальної вібрацій з церебрально- периферичним ангіодистонічним синдромом у поєднанні з полірадикулонейропатією (L4, L5, S1, С6, С7), вираженими порушеннями біомеханіки хребта, стійким больовим та м`язово- тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), остеоартрозу дрібних суглобів кистей.

Позивач зазначав, що 12.04.2023 було складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, за наслідками якого після призначення йому третьої групи інвалідності було видано індивідуальну програму реабілітації інваліда № 278. З об`єктивних причин, які не залежали від його волі, пов`язаних зі станом здоров`я він не міг раніше звернутися до суду із позовною заявою про стягнення заробітної плати, оскільки складання позову потребує спеціальних юридичних знань (звернення до адвоката).

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог поданої 22.09.2023 представником позивача адвокатом Завгородньою В.В. просив поновити строк звернення до суду та стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на його користь заборгованість по заробітній платі за травень-вересень 2022 року в розмірі 63677, 69 грн. та 50844, 12 грн. інших нарахувань та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 140313, 30 гривень.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто із Державного підприємства «Східний гірничо - збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 , заборгованість по заробітній платі в розмірі 114 521, 81 гривень, середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі - 138 146, 40 гривень та судовий збір в розмірі 1073, 60 гривень.

Стягнуто із Державного підприємства «Східний гірничо - збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 1073, 60 гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 зазначала, що вказане рішення підлягає скасуванню в частині стягнення з підприємства 138146,40 грн. (за період з 31.10.2022 року по 21.06.2023 рік), в якості середньомісячної заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, у зв?язку з чим просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 105254,40 грн. (128 дні х 822,30 грн., за період з 01.11.2022 року по 30.04.2023 рік) з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 117 К3пП України (в редакції на час розгляду справи) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Зазначала, що судом в ході розгляду справи встановлено, що датою звільнення позивача з підприємства є 31.10.2022, тож, порушення прав позивача щодо повного своєчасного розрахунку при звільненні мало місце з 01.11.2022 (наступний день після звільнення). Таким чином, враховуючи положення ст.117 КЗпП України щодо обмеження шестимісячним терміном, за який може бути стягнуто середній заробіток, з дати порушення прав ОСОБА_1 , кількість робочих днів за період з 01.11.2022 року по 30.04.2023 року становить 128 робочих днів (за листопад 2022 року - 22 дні, за грудень 2022 року - 22 дні, за січень 2023 року - 22 дні, за лютий 2023 року - 20 днів, за березень 2023 року - 23 дні, за квітень 2023 року - 20 днів), тому з розрахунку 822,30 грн. середньоденного заробітку позивача, до стягнення підлягає сума 105254,40 грн. (822,30 грн. х 128 днів).

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Позивач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Новокостянтинівською шахтою ДП «Схід ГЗК» та був звільнений з підприємства на підставі наказу від 31.01.2023 року за № 282 о/с у відповідності до п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Згідно довідок КПН «Поліклінічне об`єднання Кропивницької міської ради» від 27.10.2022 року за № 266, 27.10.2022 року за № 265 вбачається, що ОСОБА_1 протипоказано працювати ГРОЗ на бурінні свердловини згідно наказу МОЗ України за № 246 від 21.05.2007 року та всіх видах підземних робіт.

Відповідно до повідомлення головного лікаря ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 23.03.2023 року за № 08/21-0582 ОСОБА_1 встановлений діагноз: вібраційна хвороба другої стадії від комбінованої дії загальної та локальної вібрацій з церебрально- периферичним ангіодистонічним синдромом у поєднанні з полірадикулонейропатією (L4, L5, S1, С6, С7), вираженими порушеннями біомеханіки хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), остеоартрозу дрібних суглобів кистей. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфітеза легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Захворювання професійні (21.03.2023).

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання складеного 12.04.2023 року, встановлено, що хронічне професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло за таких обставин, а саме: робота в умовах впливу комбінованої дії загальної та локальної вібрації, підвищеного рівня пилу, хімічних речовин в повітрі робочої зони, при виконанні функціональних обов`язків з використанням засобів індивідуального захисту та відповідно до технологічного процесу при роботі машин, механізмів, інструментів (НКР-100М, БУ-85) на Смолінській та Новокостянтинівській шахтах ДП «Схід ГЗК».

16.05.2023 ОСОБА_1 призначено індивідуальну програму реабілітації інваліда за № 278.

Згідно довідок ДП «Схід ГЗК» Новокостянтинівська шахта від 07.11.2023 року за № 17-02/2037, від 09.02.2024 року за № 17-02/342 встановлено, що за підприємством рахується заборгованість з виплати заробітної плати ОСОБА_1 в сумі 114521, 81 гривень, яка складається з: заборгованості по заробітній платі за червень 2022 року в сумі 15931, 17 гривень; за липень 2022 року в сумі 17450, 26 гривень; за серпень 2022 року в сумі 19717, 11 гривень; за вересень 2022 року в сумі 6861, 45 гривень; за жовтень 2022 року в сумі 10919, 00 гривень; вихідна допомога в сумі 9929, 19 гривень; компенсація за невикористану відпустку в сумі 33713, 63 гривень.

Згідно довідки ДП «Схід ГЗК» від 04.05.2023 року за № 17.02/31 про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, наданої позивачем в якості доказу про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вбачається, що Новокостянтинівською шахтою ДП «Схід ГЗК», здійснювалось нарахування заробітної плати ОСОБА_1 у період жовтня 2021 року вересня 2022 року. Дата звільнення 31.10.2022 року.

Згідно довідки про доходи ДП «Схід ГЗК» Новокостянтинівської шахта від 27.02.2024 року за № 17-02/547 встановлено, що ОСОБА_1 працював у Новокостянтинівській шахті ДП «Схід ГЗК» на посаді гірника очисного забою (на бурінні), якому нарахована заробітна плата з ПДФО та ВЗ за серпень 2022 року в сумі - 8423, 60 гривень (фактична кількість відпрацьованих робочих днів 1,00), за вересень 2022 року в сумі 8844, 60 гривень (фактична кількість відпрацьованих робочих днів 20,00), всього 17268, 20 гривень. Середньоденна заробітна плата складає 822, 30 гривень. Середньомісячна заробітна плата складає 16446 гривень.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки рішення суду оскаржується лише щодо визначення розміру середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з огляду на положення ст. 367 ЦПК України, в іншій його частині рішення апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Аналогічне положення закріплені в статті 21 КЗпП, відповідно до якої роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату на виконану ним роботу, визначену трудовою угодою.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у будь-якому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 КЗпП України, в редакції Закону №2352-IX від 01 липня 2022 року, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Позов у даній справі було подано до суду 21 червня 2023 року. Позивач ОСОБА_1 звільнений 31 жовтня 2022 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ст. 116 КЗпП України, при звільненні відповідач не виплатив позивачу всіх сум, що належали йому від підприємства, тому є підстави для стягнення з відповідача на підставі ч. 1 ст. 117 КЗпП України середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.10.2022 по 21.06.2023 у розмірі 138 146, 40 гривень.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходив з того, що затримка виплати заробітної плати складає 168 робочих дні та з того, що середньоденна заробітна плата позивача становить 822 грн 30 коп. (168 робочих дні х 822,30 грн = 138 146,40).

Проте, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки, суд не врахував положення ст.117 КЗпП України щодо обмеження шестимісячним терміном, за який може бути стягнуто середній заробіток з дати порушення прав ОСОБА_1 .

Як встановлено судом в ході розгляду справи, датою звільнення позивача з підприємства є 31.10.2022, тож, порушення його прав щодо повного своєчасного розрахунку при звільненні мало місце з 01.11.2022 (наступний день після звільнення).

Таким чином, враховуючи положення ст.117 КЗпП України щодо обмеження шестимісячним терміном, за який може бути стягнуто середній заробіток, з дати порушення прав ОСОБА_1 , кількість робочих днів за період з 01.11.2022 по 30.04.2023 становить 128 робочих днів (за листопад 2022 року - 22 дні, за грудень 2022 року - 22 дні, за січень 2023 року - 22 дні, за лютий 2023 року - 20 днів, за березень 2023 року - 23 дні, за квітень 2023 року - 20 днів).

Отже, з розрахунку 822,30 грн. середньоденного заробітку позивача, сума його середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні становить - 105 254, 40 гривень (822,30 грн. х 128 днів).

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, а тому позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача підлягають задоволенню частково, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 105 254, 40 гривень, що відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни судового рішення.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначеного судом розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наслідки розгляду справи та вимоги ст. 141 ЦПК України, сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги судовий збір підлягає компенсації за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 376, 381-383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2024 року змінити в частині стягнення з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.11.2022 по 30.04.2023 у сумі 105254,40 гривень з наступним утриманням всіх податків і обов`язкових платежів.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Східний гірничо - збагачувальний комбінат» судовий збір в розмірі 1610,40 гривень.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 серпня 2024 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Дуковський

Л.М. Дьомич