Провадження № 2/357/4248/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з надання послуг постачання теплової енергії, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2024 року представник КП БМР «Білоцерківтепломережа» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості в сумі 32 355,34 грн.

В обґрунтування позову вказано, що згідно особового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я відповідача ОСОБА_1 за період з 01.05.2017 по 01.06.2024 рахується заборгованість за послуги з централізованого опалення та абонентського обслуговування в розмірі 28 520,15 грн. Боржникам було надіслано попередження про наявність заборгованості з вимогою сплатити, однак відповідачі заборгованості не сплатили. У зв`язку з цим представник позивача просить суд стягнути з відповідачів борг в сумі 28 520,15 грн., а також витрати, передбачені статтею 625 ЦК України, а саме: за період з 01.05.2017 по 01.02.2022 суму, на які збільшилася заборгованість внаслідок інфляції в розмірі 2761,40 грн., три відсотки річних в розмірі 1025,44 грн.; за період з 01.01.2024 по 01.06.2024 суму, на які збільшилася заборгованість внаслідок інфляції в розмірі 30,05 грн та три відсотки річних у розмірі 18,30 грн.

Ухвалою судді від 04.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження, призначено справу до розгляду (а.с.32).

Позивач в судове засідання не направив свого представника, 06.11.2024 представник позивача ОСОБА_3 подала заяву про закриття провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_2 , заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, 05.11.2024 ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також вказав про сплату боргу, відповідно до своєї частки у праві власності, а тому просив відмовити у задоволенні позову в частині вимог до нього.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, 06.11.2024 ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи його відсутності, позовні вимоги визнав, відповідно до своєї частки у праві власності.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України, такий принцип цивільного судочинства як диспозитивність полягає, в тому числі, у праві учасників справи розпоряджатися своїми правами щодо предмет спору на власний розсуд.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що відповідачем ОСОБА_2 сплачено суму боргу про сплату судового збору, в підтвердження чого надано квитанцію про сплату коштів в сумі 14 307,48 грн., квитанцію про оплату судового збору та коштів, нарахованих позивачем по ст. 625 ЦК України у розмірі 3 43,83 грн, суд дійшов висновку про закриття провадження по справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 .

Щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який відкрито Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» по квартирі АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_2 , у відповідності до розрахункового листа абонента, рахується заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування перед КП БМР «Білоцерківтепломережа», за період з 01.05.2017 по 01.06.2024, на загальну суму 28 520 грн. 15 коп. (а.с.10-12).

Позивач провів розрахунок суми на яку збільшилась вказана заборгованість внаслідок інфляційних процесів 2 761,40 грн., та 3 % річних 1 025,44 грн. за період з 01.05.2017 по 01.02.2022, а також суму, на які збільшилася заборгованість внаслідок інфляції в розмірі 30,05 грн та три відсотки річних у розмірі 18,30 грн, за період з 01.01.2024 по 01.06.2024.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , по 1/2 частці кожний, що стверджується договором купівлі продажу квартири від 19.12.2007, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори (а.с. 15).

Матеріали справи містять копію договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, укладеного 14.12.2015 між КП БМР «Білоцерківтепломережа» та ОСОБА_1 (а.с. 16).

З матеріалів справи вбачається, що 01.06.2024 на адресу відповідачів було надіслано претензію про наявність заборгованості з вимогою сплатити в добровільному порядку, яка залишилася без задоволення (а.с. 13).

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Згідно частини першої статті 9 даного Закону - споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, а відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно із ч.1,2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Участь кожного співвласника у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна означає необхідність несення витрат, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних, ергономічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості.

Кожен співвласник зобов`язаний брати участь в у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Виходячи зі змісту цих норм, у разі ухилення співвласника від участі у витратах на утримання спільної власності, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно й вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення зі співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна. У свою чергу, такий співвласник може висунути відповідні заперечення, вважаючи здійснені співвласниками витрати надмірними або зайвими.

Як зазначено вище у рішенні, квартира АДРЕСА_1 є ізольованим помешканням у житловому будинку, призначеним та придатним для постійного проживання в ньому, є об`єктом права спільної часткової власності (ч.1 ст.382 ЦК України).

Встановлено, що за вищевказаною адресою позивачем були надані послуги в повному обсязі та належної якості. Скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідачів на адресу підприємства не надходило. Відповідачі зобов`язані оплатити надані послуги, а у разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання.

Судом встановлено, що станом на час розгляду даної справи судом, відповідачі не ставили позивача до відома, що вони не є споживачами послуг за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 35,36 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 року розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

А тому, згідно вищенаведених правових норм обов`язком відповідачів є своєчасна оплата отриманих послуг згідно затверджених в установленому порядку тарифів.

За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України.

В даному випадку, судом встановлений факт порушення відповідачами зобов`язань щодо своєчасної оплати за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, а наявність непогашеної заборгованості перед виконавцем послуг КП БМР «Білоцерківтепломережа» підтверджується матеріалами справи.

Позивач просив стягнути з відповідачів суму інфляційний втрат в розмірі 2761,40 грн., та 3 % річних 1025,44 грн., починаючи з 01.05.2017, оскільки має місце прострочення відповідачами грошового зобов`язання. Позивач розрахував суми згідно ст. 625 ЦК України станом на 01.02.2022 року, тобто до початку воєнного стану в державі, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022.

Постановою Кабінету Мністрів України «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» № 206 від 05.03.2022 було установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Однак, 30.12.2023 було внесено зміни до Постанови № 206 від 05.03.2022, та установлено про заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги.

Оскільки, місцем надання послуг є м.Біла Церква, яке не відноситься до вище перелічених територій, позивачем нараховано з 01.01.2024 по 01.06.2024 інфляційні втрати у розмірі 30,05 грн та три відсотки річних у розмірі 18,30 грн.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Оскільки відповідачем ОСОБА_2 , було сплачено половину судових витрат, про що надана відповідна квитанція, то з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 1514,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 141, 223, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України , суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Провадження у цивільній справі в частині вимог до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа»:

- за період з 01.05.2017 по 01.06.2024 заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування в сумі 14 260,075 грн.;

- за період з 01.05.2017 по 01.02.2022, суму на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 1380,70 грн., та три відсотки річних в сумі 512,72 грн.;

- за період з 01.01.2024 по 01.06.2024, суму на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 15,025 грн., та три відсотки річних в сумі 9,15 грн,

всього: 16 177,67 грн (шістнадцять тисяч сто сімдесят сім гривень шістдесят сім копійок)

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» судові витрати по справі в сумі 1514 грн. (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 11 листопада 2024 року.

Суддя О. Я. Ярмола