Єдиний унікальний номер справи 235/738/24
Номер провадження 2-др/235/8/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

14 серпня 2024 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Юриної К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Крайній О.В., до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 27 червня 2024 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Крайній О.В., до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів. Зменшено розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 235/474/20 від 12.02.2020 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на 1/6 частину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зменшено розмір аліментів які стягуються із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 204/1799/23 від 12.06.2023 року на утримання дружини ОСОБА_3 з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на 1/6 частину і до досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зменшено розмір аліментів які стягуються із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 204/1463/23 від 03.03.2023 року на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) на стягнення 1/6 щомісячно до досягнення дитиною повноліття але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

До суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення. Заява обґрунтована тим, що відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 133 визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, на професійну правничу допомогу.

Положенням ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, документами, що підтверджують розмір понесених відповідачем ОСОБА_2 судових витрат, у зв`язку із розглядом справи, являються:

- Договір про надання правої допомоги № 04/06/2024 1 від 04.06.2024;

- Додаткова угода № 1 до Договору про надання правової допомоги 04/06/2024 1 від 04.06.2024;

- Акт № 1 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.06.2024;

- Квитанція про сплату 4675,00 грн, код документа № 9344-8765-7622-4092 від 10.06.2024;

- Акт №2 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 20.06.2024;

- Квитанція про сплату 3310,00 грн, код документа № 9345-8738-0753-8192 від 20.06.2024;

- Акт № 3 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 20.06.2024;

- Квитанція про сплату 2500,00 грн, код документа № 9345-8738-0753-8192 від 01.07.2024.

Таким чином, загальна сума витрати, які поніс відповідач ОСОБА_2 складає 10 485 (десять тисяч чотириста вісімдесят п`ять) грн 00 коп.

У постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 910/2170/18 зазначено, що при визначенні суми відшкодування необхідно виходити із критерію реальності понесення витрат на правничу допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, зважаючи на конкретні обставини справи.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18 ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Отже, до заяви надаються вище вказані документи, що підтверджують факт надання відповідачу ОСОБА_2 професійної правової допомоги та оплати її останнім, додаються до даної заяви.

Представник позивача просить суд ухвалити додаткове рішення до рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 червня 2024 року у справі № 235/738/24 про розподіл витрат, пов`язаних із витратами на професійну правову допомогу. Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 - 10 485,00 грн 00 коп. витрат на професійну правову допомогу.

Представник позивача адвокат Крайній О.В. у нанадному суду клопотанні просить суд при прийнятті рішення врахувати наступне:

ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в частині ст.19, 30 вказує, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами враховується: поведінку сторони під час розгляду справи, поданих сторонами доказів, витратами на збір доказів, обгрунтованість збору доказів.

Договір №04/06/2024-1 від 04.06.24 року про надання правової допомоги не має предмету укладання договору, не конкретизує в якій цивільній справі надається юридична допомога (п.1 «Предмет договору»), звертає увагу на п.4 «Винагорода адвокатського бюро» визначається за кількістю витраченого часу, що є протиріччям складеним Актам № 1,2,3, тобто відсутня сама домовленість вартості послуг, алгоритм їх нарахування і обгрунтування.

Фактично договір Адвокатського бюро «Вікторії Неселовської» не вказує домовленість про вартість послуг з ОСОБА_2 , а шляхом надання Акту приймання-передачі виконаних робіт зобов`язує до оплати розрахунків нарахування. Враховуючи що ОСОБА_2 перебуває за кордоном саме в м. Гавіржов Чеської Республіки з квітня 2022 року, напевно тільки маючи достатній фінансовий рівень життя можна сплачувати виставлені фактури по цій справі, друге залишається питання яким чином перебуваючи за межами країни підписуються документи від зазначених дат 04.06.2024, 01.07.2024, 10.06.2024, 20.06.2024 р. У подальшому витребувані докази будуть додані до матеріалів справи, надана юридична оцінка.

При отриманні навіть мінімальної заробітної плати, надаючи послуги перукаря, складає 18 900 крон на місяць, що по курсу на сьогодні по ставці НБУ є 1,7718 та дорівнює 33 487,2 грн.

Щодо обґрунтованості нарахування.

Просить врахувати, що зазначена сума 672,50грн не має підтвердження в отриманні витягу особою ОСОБА_6 .

Постанова ВС від 20.11.2018 року у справі № 910/23210/17. Види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону. Витрати на оплату робіт та послуг адвоката, про відшкодування яких заявлено вимогу, мають бути виконані саме тим адвокатом, з яким укладено договір про надання правової допомоги, інакше суд не матиме підстав для вирішення питання про їх відшкодування.

Стосовно адвокатських запитів на загальну суму 2800,00грн. Будучи юридично обізнаною (фахівцем) представник складає та направляє відповідні запити достовірно знаючи про не можливість в отриманні такої інформації (№153,154,155) або інформація не вплине на прийняття рішення.

Також заперечує про результат успіху в розмірі 2500грн, котра не має жодного правового обгрунтування. Акт № 3 від 01.07.2024 року.

Рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Що стосується Акту №2 від 20.06.2024 року в розмірі нарахування 3000грн за написання відзиву на позовну заяву та супутні послуги для виконання у розмірі 310 грн. Враховуючи досвід адвоката з 16.11.2016 року в професійній діяльності, складність справи не беручи до уваги інформацію, що повторюється та яка на перший погляд вражає об`ємом, не підлягає задоволенню враховуючи роз`яснення у Постанові ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, котра вказує на застосування критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Постанова ВП ВСвід12.05.2020 року у справі №904/4507/18. У процесі вирішення питання про віднесення до судових витрат, які розподілені за результатами розгляду спору, бонусів, передбачених договором про надання правничої допомоги, залежно від результатів розгляду справи, тобто так званого «гонорару успіху», для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у разі укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи те, чи були вони фактично здійснені, а також їх необхідність. При цьому суд, визначаючи суму відшкодування, має послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

На підставі зазначеного, представник позивача просить суд у заявлених вимогах представника ОСОБА_2 про розподіл витрат, врахувати надані пояснення та прийняти рішення, відмовити у повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяву в межах заявлених вимог, дослідивши додані до неї матеріали, та надавши належну правову оцінку доказам, суд дійшов до таких висновків.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (частина 2 статті 270 ЦПК України).

Згідно із частиною 3 та 4 вищевказаної статті суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 141 ЦПК України закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018року у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280цс18).

Представник відповідача на підтвердження витрат на правничу допомогу надала: договір про надання правової допомоги № 04/06/2024 1 від 04.06.2024; додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги 04/06/2024 1 від 04.06.2024; акт № 1 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.06.2024; квитанцію про сплату 4675,00 грн, код документа № 9344-8765-7622-4092 від 10.06.2024; акт №2 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 20.06.2024; квитанцію про сплату 3310,00 грн, код документа № 9345-8738-0753-8192 від 20.06.2024; акт № 3 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 20.06.2024; квитанцію про сплату 2500,00 грн, код документа № 9345-8738-0753-8192 від 01.07.2024.

Загальна сума витрат, які понесла відповідач ОСОБА_2 складає 10 485,00 грн 00 коп.

Відповідно до п.4 договору про надання правової допомоги вартість правової допомоги за договором визначається на основі погодинних ставок спеціалістів адвокатського бюро відповідно до загальної кількості годин, фактично витрачених спеціалістами на дання правової допомоги за договором. Поточні ставки спеціалістів адвокатського бюро містяться у додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору. Адвокатське бюро зазначає загальну суму винагороди за надану правову допомогу у рахунках на оплату та у актах приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Розрахунок вартості наданої правової допомоги міститься у додатку до акту приймання-передачі виконаних робіт, який є його невід`ємною частиною.

Разом з тим, додаток № 1 в якому мають бути визначені погодинні ставки спеціалістів адвокатського бюро суду не надано. Розмір гонорару адвоката за даним договором безпосередньо в договорі не зазначений.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги 04/06/2024 1 від 04.06.2024, сторони погодили вартість наступних робіт по судовій справі 235/738/24, а саме: попередня консультація та ознайомлення з матеріалами судової справи 1200 грн; написання відзиву на позовну заяву 3000 грн; участь в судовому засіданні 2500 грн; написання клопотань та складання інших процесуальних документів (заперечення, інші процесуальні документи необхідні для розгляду справи) 1000 грн, але не більше 3000 грн; адвокатський запит 700 грн; поштові витрати; гонорар успіху за ведення справи 5000 грн.

Відповідно до акту №1 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.06.2024 року визначена наступна вартість послуг: попередня консультація та ознайомлення з матеріалами судової справи 1200 грн; адвокатські запити у кількості 4 штуки на загальну суму 2800 грн; отримання витягів з реєстру нерухомого майна, з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, поштові витрати, інші супутні послуги для виконання адвокатом доручення клієнта 672,50 грн.

Відповідно до акту №2 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 20.06.2024 визначена наступна вартість послуг: написання відзиву на позовну заяву 3000 грн; поштові витрати, інші супутні послуги для виконання адвокатом доручення клієнта 310 грн.

Відповідно до акту № 3 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 20.06.2024 визначена вартість гонорару успіху за ведення справи у розмірі 2500 грн.

Всього на суму 10482,50 гривень.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 28 грудня 2020року у справі № 640/18402/19 розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи питання про стягнення витрат суд оцінює їх фактичність, неминучість, обґрунтований та розумний розмір, складність справи (справа розглядавсь в порядку спрощеного провадження), досвід адвоката, реальність витрат, необхідність та т.ін. Зобов`язання щодо оплати послуг виникло між клієнтом та адвокатом, однак така угода не зобов`язувати суд до повного стягнення цих сум, оскільки суд не тільки оцінює ці витрати, але і ураховує, чи були вони розумними. Щодо запитів, які зроблені адвокатом, суд звертає увагу на те чи були вони необхідні для розгляду даної справи, оскільки адвокат або отримала відмову у наданні інформації, або мала можливість отримати певну інформацію безкоштовно з відкритих джерел та реєстрів. Витрати на поштові послуги, інші супутні послуги для виконання адвокатом доручення клієнта, отримання витягів з реєстрів не підтверджені належними та допустимими доказами.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Справа № 520/10409/18 Постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 серпня 2022 року.

Таким чином зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату «гонорару успіху» не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат та покладення таких витрат на іншу сторону справи, оскільки в такому випадку суд застосовуючи відповідні положення процесуального законодавства, зокрема частин четвертої п`ятої статті 137 ЦПК України, може оцінювати необхідність, розумність та інші критерії співмірності цих витрат.

Однак вищенаведене не означає, що такі зобов`язання між адвокатом та клієнтом не є обов`язковими для сторін договору про надання правової допомоги, у разі якщо такий договір є дійсним.

Рада адвокатів зважаючи на неусталену норму щодо гонорару успіху винесла Рішення №35 Ради адвокатів України «Про розгляд звернення адвоката Дроздова О.М. щодо «гонорару успіху» адвоката за надану правничу (правову) допомогу» від 12.04.2019 р. Враховуючи положення Загального кодексу правил для адвокатів країн Європейського співтовариства, застереження щодо pactum de quota litis, легальність та поширеність «гонорару успіху» в багатьох іноземних країнах, Рада адвокатів України роз`яснила, що адвокат має право отримувати «гонорар успіху» за надану правничу (правову) допомогу, розмір якого чинним законодавством не обмежений та визначається договором про надання правової допомоги між адвокатом та клієнтом, а також що адвокату не рекомендується заявляти в судовому порядку вимогу щодо відшкодування сплаченого йому «гонорару успіху» за надану правничу (правову) допомогу.

Отже, зважаючи на вищевикладені норми, слід зауважити як для адвоката так і для клієнта, що для компенсації гонорару успіху стороною необхідно навести суду документальні докази його понесення, прописати чітко у договорі порядок сплати, аргументацію розміру, попередити клієнта, що навіть у разі виграшної справи гонорар успіху зважаючи на практику Верховного Суду може не належати до витрат на правничу допомогу або може бути зменшеним зважаючи на обставини справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку підлягають стягненню витрати на правову допомогу, які складають з попередньої консультації та ознайомлення з матеріалами судової справи у розмірі 1200 грн та за написання відзиву на позовну заяву у розмірі 3000 гривень, всього 4200 гривень.

Керуючись статтями 12,81,259,263-265, 270ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Неселовської В.В. про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Крайній О.В., до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4200 (чотири тисячі двісті) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хмельова С.М.