РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/966/24

2/609/400/2024

13 серпня 2024 року Шумський районний суд Тернопільської області:

в складі головуючого судді: Ковтуновича О.В.

за участі:

секретаря судового засідання Сандулович О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу за позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2 ,

вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно за законом,

учасники справи - не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивачів.

1. 22 липня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті матері - ОСОБА_3 .

2. Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивача - ОСОБА_4 . Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається із:

- права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Васьковецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області в розмірі 1,5 га., кадастровий номер :01:001:1295, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства;

- права власності на земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 в розмірі 0,0880 га., кадастровий номер :03:002:0014, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями у АДРЕСА_2 . Дане домоволодіння відноситься до соціальної групи колгоспний двір, померлий був членом колгоспного двору. Після смерті померлого успадкувала все спадкове майно його мати ОСОБА_3 однак юридично його не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3 . Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається із:

- права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Биковецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області в розмірі 1,61 га., кадастровий номер :01:001:0074, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №033385 виданого 27.10.2004 року Шумською РДА Кременецького району Тернопільської області;

- права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Васьковецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області в розмірі 1,5 га., кадастровий номер :01:001:1295, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства;

- права власності на земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 в розмірі 0,0880 га., кадастровий номер :03:002:0014 цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- 2/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями у АДРЕСА_2 . Дане домоволодіння відноситься до соціальної групи колгоспний двір, померла була членом колгоспного двору.

Інші частки колгоспного двору належить позивачу та відповідачу по справі, який відмовляється від неї на користь позивача.

Спадщину після смерті матері позивач прийняла у відповідності до ст. 1268 ЦК України, оскільки на день її смерті проживала із нею в одному господарстві , що стверджує остання.

На підставі викладеного, позивач просить позов задоволити та визнати за нею, як спадкоємцями першої черги спадкування, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері - ОСОБА_3 .

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3.Ухвалою суду від 23 липня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 13 серпня 2024 року.

4. У судове засідання сторони не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі із повним підтриманням та визнанням позовних вимог.

5. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

6. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

7. Судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що посвідчується cвідоцтвом про смерть cерії НОМЕР_1 , яке видане відділом реєстрації актів громадського стану в м.Варшава.

8. Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 19 грудня 2023 року, що видане Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вказується, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла - ОСОБА_3 .

9. Як вбачається із свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20.08.1990 року, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_2 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 на праві особистої власності видано на підставі рішення виконкому Шумської районної ради народних депутатів № 211 від 18.10.1990 року, зареєстровано Кременецьким БТІ за реєстровим № 302.

10. Відповідно до архівного витягу із по господарської книги № 5 Биковецької сільської ради Кременецького (Шумського) району Тернопільської області за 1991-1995 роки станом на 15 квітня 1991 року, особовий рахунок № НОМЕР_3 , голова сім`ї: ОСОБА_2 , 1956 р.н., члени сім`ї: ОСОБА_3 , 1959 р.н. - дружина, ОСОБА_4 , 1979 р.н. - син, ОСОБА_5 , 1982 р.н. - дочка.

11. Із довідки про технічні показники об`єкта нерухомого майна № 211 виданої 19.07.2024 року КП «Шумське БТІ» вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться у АДРЕСА_2 зареєстрований за ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про право власності видане на підставі рішення виконкому Шумської районної ради № 211 від 18.10.1988 року.

12. Як вбачається із рішення Шумської міської ради Тернопільської області шостого скликання шостої сесії №184 від 12.04.2011 року, ОСОБА_4 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель не наданих у власність та постійне користування (землі житлової та громадської забудови: одно та двохповерхові забудови) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 , площею 0,0880 га. з метою передачі у власність.

13. Померлому ОСОБА_4 належало майно, що складається із:

- права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Васьковецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області в розмірі 1,5 га., кадастровий номер :01:001:1295, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства;

- права власності на земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 в розмірі 0,0880 га., кадастровий номер :03:002:0014, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями у АДРЕСА_2 .

15. Як слідує із акта обстеження житлово-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи №17 від 14 березня 2024 року, с. Биківці, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 разом із: сестрою - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , матір`ю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , швагром - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , племінницею - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , племінником - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

16. Після смерті ОСОБА_4 успадкувала все спадкове майно його мати - ОСОБА_3 , однак юридично не оформила. Померлій належало майно, що складається із:

- права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Биковецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області в розмірі 1,61 га., кадастровий номер :01:001:0074, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №033385 виданого 27.10.2004 року Шумською РДА Кременецького району Тернопільської області;

- права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Васьковецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області в розмірі 1,5 га., кадастровий номер :01:001:1295, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства;

- права власності на земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 в розмірі 0,0880 га., кадастровий номер :03:002:0014, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- 2/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями у АДРЕСА_2 . Дане домоволодіння відноситься до соціальної групи колгоспний двір, померла була членом колгоспного двору.

Інші частки колгоспного двору належить позивачу та відповідачу по справі, однак останній відмовляється від неї на користь позивача.

17. Згідно досліджених матеріалів справи судом було встановлено, що померлий ОСОБА_4 являється братом позивача ОСОБА_1 та сином померлої ОСОБА_3 , а остання являється матір`ю позивача ОСОБА_1 та дружиною відповідача ОСОБА_2 , що стверджується: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 18.04.1982 р.н., свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 12.05.1979 року, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 05.01.1980 року, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_7 від 20.10.2005 року.

18. Відповідно до довідки № 32 від 13.03.2024 року виданої Шумською міською радою Тернопільської області слідує, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 разом із: чоловіком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочкою - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зятем - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , онукою - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що дає підставу вважати позивача такою, що прийняла спадщину в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем.

19. Постановою приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Хаблюк Т.В. від 12.07.2024 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІV. Оцінка Суду.

20. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав (див. пункт 4), таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

21. Вимогами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

22. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

23. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

24. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

25. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

26. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

27. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

28. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

29. У відповідності до ст. 112 ЦК Української РСР, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

30. Відповідно до ст.120 ЦК Української РСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

31. На підставі статей 1216,1217,1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

32. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

33. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

34. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

35. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

36. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як вбачається з наданих суду доказів, позивачем доведено факт постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

37. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.

38. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

39. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

40. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

41. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

42. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

43. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як це визначено в ст. 81 ч.1 п. г Земельного кодексу України.

44. Положеннями ч.1 ст.116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

45. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

46. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України.

47. Пунктом «а» ч.3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

48. Частиною 3 ст.1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

49. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, який полягає в наступному.

50. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

52. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

53. Рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

54. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

55. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно зі ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, процедура приватизації земельних ділянок була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця ОСОБА_4 , тому Позивачка, як спадкоємець, вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3 , тому вона набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, які належали останній, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельних ділянок, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершила у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі.

56. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність у задоволенні позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачами права власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки після смерті спадкодавця та визнання права на завершення приватизації земельних ділянок та одержання свідоцтва про право власності на нерухоме майно на ім`я спадкоємця.

57. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити неможливо, а набуття позивачем права власності на земельні ділянки та житловий будинок не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

58. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

59. У зв`язку із чим, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, її право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

60. Позивачем при подачі позову було сплачено 2 860 грн. 00 коп. судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку про повернення позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1 430 грн. 00 коп., згідно фіксального чеку, платіж № від 19.07.2024 р.

З цих підстав,

Керуючись статтями 15, 16, 328, 1216-1218, 1261, 1265, 1268 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу, ст.ст. 120, 112 ЦК Української РСР суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 , РНОКПП НОМЕР_9 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , житель АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_10 , РНОКПП НОМЕР_11 ) про визнання права власності на спадкове майно за законом - задоволити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 , РНОКПП НОМЕР_9 ) в порядку спадкування за законом, після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Биковецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області в розмірі 1,61 га., кадастровий номер :01:001:0074, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №033385 виданого 27.10.2004 року Шумською РДА Кременецького району Тернопільської області.

3. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 , РНОКПП НОМЕР_9 ) в порядку спадкування за законом, після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Васьковецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області в розмірі 1,5 га., кадастровий номер :01:001:1295, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

4. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 , РНОКПП НОМЕР_9 ) в порядку спадкування за законом, після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 в розмірі 0,0880 га., кадастровий номер :03:002:0014, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

5. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 , РНОКПП НОМЕР_9 ) в порядку спадкування за законом, після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності житловий будинок з господарськими будівлями у АДРЕСА_2 .

6. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 , РНОКПП НОМЕР_9 ) в порядку спадкування за законом, після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на завершення приватизації, отримання на її ім`я правовстановлюючих документів та проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 в розмірі 0,0880 га., кадастровий номер :03:002:0014, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

7. Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 , РНОКПП НОМЕР_9 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 1 430 грн. 00 коп., сплаченого при подані позовної заяви, згідно фіксального чеку, платіж № від 19.07.2024 р., відповідно до вимог ч.1. ст.142 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 13 серпня 2024 року.

Суддя: Олег КОВТУНОВИЧ