ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/13257/24

Провадження № 22-ц/4820/2012/24

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю представника відповідача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/13257/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної ради про стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути на його користь з Хмельницької обласної ради п`ять мільйонів гривень моральної шкоди, завданої йому порушенням його права власності в майні спільної власності територіальних громад Хмельницької області внаслідок рішень Хмельницької обласної ради по незаконному продажу (розпорядженні) майна спільної сумісної власності громад Хмельницької області.

В обґрунтування позову вказував, що 20 грудня 2023 року він звернувся до Хмельницької обласної ради з метою з`ясування кількості незаконно відчуженого майна громад Хмельницької області, оскільки останнім часом доволі активно йде його продаж Хмельницькою обласною радою з застосуванням реклами в засобах масової інформації. 30 грудня 2023 року він отримав відповідь з переліком незаконно проданого майна Хмельницькою обласною радою на трьох аркушах. Таким чином, на думку позивача, стало зрозумілим, що не питаючи дозволу і без обласного референдуму серед жителів Хмельницької області, відповідач здійснив продаж майна територіальних громад Хмельницької області, чим порушив право власності територіальних громад Хмельницької області, в тому числі і його часткове право власності на це майно і тому за порушення його прав Хмельницька обласна рада має відшкодувати йому, заподіяну такими діями моральну шкоду, у відповідності до ст. 23 ЦК України. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив суд задоволити поданий ним позов.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 вересня 2023 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вважає вказане рішення незаконним, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати вказане рішення, ухвалити нове, яким задоволити позов.

Відмовляючи в позові, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, зокрема, недоведення позивачем заподіяння йому моральної шкоди порушенням його права власності здійснивши продаж майна територіальних громад Хмельницької області, фактично переписавши стандартні фрази, які стали мотивацію для відмови у позові, без дослідження фактичних обставин справи.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник Хмельницької обласної ради не погоджується із доводами апелянта, вважає висновок суду про відмову в позові правильним. Вказує, що виходячи із загальних засад доказування у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який розмір. Однак, позивач не надав суду належних і допустимих доказів, що підтверджують вчинення протиправних дій відповідачем щодо позивача, моральної шкоди, спричиненою такими діями, та причинного зв`язку між протиправними діями та заявленою шкодою.

Тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає у місті Хмельницькому.

20 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницької обласної ради із заявою про надання переліку нерухомого майна, яке було відчужено Хмельницькою обласною радою.

26.12.2023 року Хмельницькою обласною радою розглянуто заяву ОСОБА_1 від 20.12.2023 року та у межах компетенції та наявної інформації надано йому інформацію щодо переліку нерухомого майна, яке було відчужено.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилався, що Хмельницька обласна рада здійснює продаж комунального майна з порушенням установленого порядку та без обласного референдуму серед жителів Хмельницької області, у тому числі, і без його згоди.

Статтею 55 Конституції України, передбачено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 143 Конституції територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності;

Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 172 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальна громада жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр; представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (частина друга статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами (частини перша, друга статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до частини п`ятої статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання: вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України «Про культуру».

Відповідно до статті 6 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» суб`єктами приватизації є, в тому числі, місцеві ради, органи приватизації територіальних громад.

Визначений статтею 10 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» порядок приватизації державного і комунального майна передбачає, зокрема, формування та затвердження переліків об`єктів, що підлягають приватизації; прийняття місцевою радою рішення про приватизацію об`єкта комунальної власності.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» перелік об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації, ухвалюється місцевою радою. Включення нових об`єктів до цього переліку здійснюється шляхом ухвалення окремого рішення щодо кожного об`єкта комунальної власності.

Згідно статті 13 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» приватизація державного або комунального майна здійснюється шляхом: 1) продажу об`єктів права державної або комунальної власності на аукціоні ; 2) викупу об`єктів приватизації.

Отже, органи місцевого самоврядування (обласні ради зокрема) наділені повноваженнями у сфері приватизації комунального майна територіальних громад Хмельницької області та його відчуження в процесі приватизації.

Згідно ст. 23 ч. ч. 1 та 2 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Отже за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання з компенсації моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Частиною першою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

Обґрунтовуючи свій позов та апеляційну скаргу позивач зазначав, що йому завдано моральну шкоду органами державної влади внаслідок того, відповідач не питаючи дозволу і без обласного референдуму серед жителів Хмельницької області, здійснив продаж майна територіальних громад Хмельницької області, чим порушив право власності територіальних громад Хмельницької області, в тому числі і його часткове право власності на це майно і тому за порушення його прав Хмельницька обласна рада має відшкодувати йому заподіяну такими діями моральну шкоду.

Однак, як слідує з аналізу норм ст.ст. 140-144 Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» даними правовими нормами передбачено право органів місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією та законів, здійснювати розпорядження правом власності від імені територіальних громад щодо майна комунальної власності, в тому числі і відчуження цього майна.

Тобто, такі повноваження делеговані органам місцевого самоврядування прямими нормами Конституції України та нормами іншого чинного законодавства і органи місцевого самоврядування здійснюють розпорядження правом власності від імені територіальної громади, в даному випадку територіальних громад Хмельницької області щодо майна комунальної власності, які знаходяться в межах території територіальних громад Хмельницької області, саме на підставі вказаних норм Конституції і законів як норм прямої дії та, якими не передбачено проведення референдуму серед жителів області з приводу передачу таких повноважень відповідним органам влади чи видачі окремо від кожного громадянина нотаріально завіреної довіреності.

За таких обставин є правильним висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності держави Україна перед ним за завдані збитки, тому позов є необґрунтованим.

Крім того з цих підстав колегія суддів вважає, що позивачем не доведено протиправність дій органів державної влади та відповідно і заподіяння позивачу моральної шкоди органами державної влади при здійсненні ними розпорядження майном комунальної власності, яке знаходяться в межах території територіальних громад Хмельницької області.

Доводи апеляційної скарги, жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично зводяться до обґрунтувань апеляційної скарги тими ж обставинами, що і у позовній заяві, яким надана належна правова оцінка судом першої та апеляційної інстанцій.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги на вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова