Справа №220/304/24
Провадження № 2-з/220/3/24
У Х В А Л А

Іменем України

26 лютого 2024 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., розглянувши заяву адвоката Чухраєвої Н.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління - служба у справах дітей Центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради, Служба у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, встановлення способів участі одного з батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

В С Т А Н О В И В:

23.02.2024 р. адвокат Чухраєва Н.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління - служба у справах дітей Центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради, Служба у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, встановлення способів участі одного з батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею, наступним чином:

- заборонити ОСОБА_2 чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 із сином - ОСОБА_3 по відеозв`язку через месенджери WhatsApp / Telegram / Viber (з урахуванням режиму сну і життя дитини, в присутності матері);

- зобов`язати ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 свій актуальний контактний номер та всі наступні контактні номери (у разі зміни), який зареєстрований у месенджерах для можливості здійснювати онлайн-спілкування по відеозв`язку між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 та суду актуальну адресу місця проживання ОСОБА_3 разом з матір`ю - ОСОБА_2 .

Розгляд заяви про забезпечення позову просить здійснювати за її участі.

В обґрунтування заяви посилається на те, що в провадженні Великоновосілківського районного суду Донецької області перебуває справа № 220/304/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, встановлення способів участі одного з батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. З 19.11.2023 року позивач має перешкоди у спілкуванні з сином та у його вихованні, що дає підстави ОСОБА_1 побоюватись, що син почав забувати його як батька, між ними втрачається сталий емоційний зв`язок та прив`язаність, довірливі теплі відносини. 3 урахуванням тривалості судового розгляду спорів між батьками щодо участі у вихованні дитини, які зазвичай тривають не менше одного року, позивач вважає, що такий зв`язок і почуття взагалі можуть зникнути у дитини. Син, враховуючи його незначний вік (1 рік і 10 місяців) взагалі може забути про свого батька. Вказане може матиме наслідком те, що після винесення рішення по справі, побачення з батьком можуть бути травмуючими або важкими для дитини, викликатиме у неї внутрішній опір до спілкування із батьком, що призведе до порушення її якнайкращих інтересів, а також призведе до того, що ОСОБА_1 буде стикатись із істотними ускладненнями чи повним унеможливленням виконання рішення суду та ефективного захисту і поновлення порушених відповідачкою батьківських прав. Вказаного можна уникнути, якщо між батьком та сином буде мінімальне спілкування, що сприятиме налагодженню та підтриманню емоційного зв`язку та родинної любові один до одного. Окрім цього, у позивача є обґрунтовані підозри, що відповідач має на меті повністю виключити батька із життя сина, що суперечить якнайкращим інтересам дитини та її праву на сімейне виховання. Крім того, позивач має об`єктивні побоювання, що тривале відсторонення дитини від батька, позбавлення батьківської любові та піклування формує у сина невірне уявлення про роль батька у сім`ї, що може в подальшому призвести до відсторонення сина від власних дітей. Забезпечення позову також є необхідним для того, щоб хоч частково, екстрено поновити порушені відповідачкою права дитини і батька на безперешкодне спілкування між собою, поновити презумпцію рівності прав батьків відносно дитини, припинити порушення інтересів дитини. Тому вважає, що мінімальне спілкування батька з сином є співмірним заходом забезпечення позову, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин. Забезпечення позову жодним чином не порушує і не обмежує прав та інтересів відповідачки або малолітнього сина сторін. Щодо необхідності в рамках забезпечення позову зобов`язати відповідачку повідомити позивача своє актуальне місце проживання з дитиною, ОСОБА_1 вважає це за необхідне з метою можливості реального виконання судового рішення, після його винесення судом. Враховуючи зміст позовних вимог, ОСОБА_1 має забрати дитину з місця її проживання для можливості спілкуватись із нею та по завершенню такого спілкування доставити її назад за її постійним місцем проживання. Враховуючи, що на сьогодні він не знає де син фактично проживає, відповідачка таку інформацію приховує, за місцем своєї реєстрації з дитиною не проживає, з метою в майбутньому мати реальну можливість для виконання рішення суду та захисту своїх прав та прав дитини - вкрай необхідними є дані про адресу проживання сина. Окрім цього, у разі незабезпечення позову, в тому числі, у такий спосіб, позивач матиме труднощі при виконанні рішенні в примусовому порядку. Так, із виконавчим листом він має звертатись за місцем проживання відповідачки. За зареєстрованим місцем проживання (у Донецькій області) вона не проживає, інше (фактичне) місце проживання ОСОБА_1 не відоме. Зазначене створить труднощі у примусовому виконанні судового рішення, унеможливить залучення державного виконавця до примусового виконання рішення у зв`язку з його територіальною віддаленістю від реального фактичного місця проживання дитини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути вказану заяву без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд дійшов наступних висновків.

21.02.2024 року в провадження Великоновосілквського районного сду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління - служба у справах дітей Центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради, Служба у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, встановлення способів участі одного з батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

У позовній заяві позивач просить:

І. Зобов`язати ОСОБА_2 :

1. не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 із сином ОСОБА_3 ;

2. надати свій актуальний контактний номер для можливості ОСОБА_1 здійснювати комунікацію із нею з питань виховання сина, для отримання інформації відносно розвитку та стану здоров`я дитини, а також, здійснювати онлайн-спілкуванні із сином - ОСОБА_3 по відеозв`язку;

3. один раз на добу направляти ОСОБА_1 фото та відео із ОСОБА_3 засобами електронного листування через месенджер WhatsApp за контактним номером ОСОБА_1 : НОМЕР_1 ;

4. повідомити ОСОБА_1 адресу фактичного проживання дитини;

5. повідомляти ОСОБА_1 засобами електронною листування, через месенджер "WhatsApp" за його телефонним контактним номером: НОМЕР_1 про кожну наступну: заплановану зміну місця проживання ОСОБА_3 , із зазначенням нової адреси проживання дитини завчасно, але не менш ніж за три календарних дні до моменту зміни місця проживання дитини; незаплановану (екстрену/невідкладну/термінову) зміну місця проживання ОСОБА_3 із зазначенням нової адреси проживання дитини протягом одного календарного дня із моменту такої зміни;

II. Встановити наступний графік спілкування позивача із дитиною:

1. безперешкодне спілкування ОСОБА_1 із сином ОСОБА_3 по відеозв`язку через месенджер "WhatsApp" або "Telegram" за контактним номером ОСОБА_1 : НОМЕР_1 у будь-який час, з урахуванням режиму сну, навчання та життя ОСОБА_3 ;

2. за умови такої можливості у ОСОБА_1 , враховуючи його перебування на військовій службі: кожні вихідні дні, із 11:00 суботи до 19:00 неділі - безперешкодне особисте спілкування ОСОБА_1 із сином - ОСОБА_3 за місцем проживання батька або в інших громадських місцях (дитячі майданчики, дитячі розважальні центри, парки культури та відпочинку тощо) за вибором ОСОБА_1 , з ночівлею за місцем проживання батька, без присутності матері, із обов`язком батька забрати та повернути дитину за її місцем проживання;

3. за умови такої можливості у ОСОБА_1 , враховуючи його перебування на військовій службі: кожний другий день народження дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.04.2026, 19.04.2028, 19.04.2030, 19.04.2032, 19.04.2034, 19.04.2036, 19.04.2038) та два наступних за ним дні (20.04. та 21.04. перерахованих років) з 11:00 19.04. до 19:00 21.04. - безперешкодне особисте спілкування ОСОБА_1 із сином ОСОБА_3 за місцем проживання батька або в інших громадських місцях (дитячі майданчики, дитячі розважальні центри, парки культури та відпочинку тощо) за вибором ОСОБА_1 , з ночівлею за місцем проживали батька, без присутності матері, із обов`язком батька забрати та повернути дитину за її місцем проживання;

4. за умови такої можливості у ОСОБА_1 , враховуючи його перебування на військовій службі: кожний другий новий рік (31.12.2024, 31.12.2026, 31.12.2028,31.12.2030,31.12.2032,31.12.2034,31.12.2036,31.12.2038) та чотири наступних за ним дні (01.01.,02.01.,03.01.,04.01. перерахованих років) з 11:00 31.12. до 19:00 04.01. - безперешкодне особисте спілкування ОСОБА_1 із сином ОСОБА_3 за місцем проживання батька або в інших громадських місцях (дитячі майданчики, дитячі розважальні центри, парки культури та відпочинку тощо) за вибором ОСОБА_1 , з ночівлею за місцем проживання батька, без присутності матері, із обов`язком батька забрати та повернути дитину за її місцем проживання;

5. за умови такої можливості у ОСОБА_1 , враховуючи його перебування на військовій службі: кожен липень кожного року, з 11:00 01.07 - 19:00 31.07. - безперешкодне особисте спілкування ОСОБА_1 із сином ОСОБА_3 за місцем проживання батька або в інших громадських місцях (дитячі майданчики, дитячі розважальні центри, парки культури та відпочинку тощо) за вибором ОСОБА_1 , з ночівлею за місцем проживання батька, без присутності матері, із обов`язком батька забрати та повернути дитину за її місцем проживання.

Станом на час розгляду даної заяви провадження у справі не відкрито.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

У своїй постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 об`єднана палата Касаційного господарського суду зазначила, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, у абзаці 1 частини десятої статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Аналіз вказаних вимог закону свідчить про те, що є грубим порушенням положень частини десятої статті 150 ЦПК України забезпечення позову шляхом задоволення тотожних позову вимог.

Вимоги заяви про забезпечення позову є абсолютно тотожними позовним вимогам, викладеним у п.п. 1, 2, 4 розділу І позовних вимог, а тому позовна заява не може забезпечуватися шляхом заборони відповідачу чинити перешкоди у спілкуванні позивача із сином, а також зобов`язання відповідача повідомити позивачу свій актуальний контактний номер та всі наступні контактні номери (у разі зміни), який зареєстрований у месенджерах, та актуальну адресу місця проживання відповідача та сина сторін. В іншому випадку судом фактично буде вирішено питання щодо позову шляхом його задоволення без розгляду справи по суті.

Крім того, представник позивача не довела належними доказами, що незабезпечення позову до ухвалення судового рішення у справі утруднить виконання можливого рішення суду.

Стосовно забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача повідомити актуальну адресу місця проживання з метою подальшого виконання судового рішення суд також зазначає, що «актуальна» адреса, тобто адреса, за якою відповідач проживає на даний момент, не матиме відношення до майбутнього виконання рішення суду в разі її зміни відповідачем на час такого виконання. Тому в даній частині клопотання також є безпідставним.

Посилання представника позивача на постанови Верховного Суду від 18.11.2020 року у справі № 127/31828/19 та від 04.04.2018 р. у справі № 344/16653/16 не є релевантним, оскільки у даних справах спір стосувався визначення місця проживання дітей, та відповідно відібрання дитини та повернення її за місцем проживання матері. Тому у даних справах забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною на період розгляду справ не є тотожним заявленим позовних вимогам.

Виходячи з наведеного, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 60, 150, 151, 153, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви адвоката Чухраєвої Н.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління - служба у справах дітей Центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради, Служба у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, встановлення способів участі одного з батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня її проголошення .

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Якішина