Провадження № 2/761/4270/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Габунії Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

13.11.2023 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та зобов`язання вчинити дії, у якому просить: - визнати недійсним правочин від 24.11.2022 р. про відмову від права доступу та проживання у квартирі АДРЕСА_1 ; - визнати її право на проживання за місцем реєстрації у вказаній квартирі; зобов`язати відповідача повернути їй комплект ключів від квартири.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 24.11.2022 р. між нею та відповідачем укладено правочин, згідно з яким відповідач передав їй оригінали свідоцтв про народження дітей, а вона відмовилась від права на доступ та проживання у квартирі АДРЕСА_1 , а також передала відповідачу свій комплект ключів. Посилаючись на те, що вказаний правочин нею вчинено під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, позивачка вважає, що за таких обставин цей правочин підлягає визнанню недійсним, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 29.01.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 03.07.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених в поданих ним заявах по суті справи.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак на адресу суду надійшла її письмова заява, зі змісту якої вбачається, що остання позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за її відсутності.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 24.11.2022 р. позивачкою написано розписку № 1, у якій вона зазначила про отримання від відповідача оригіналів свідоцтв про народження дітей, а також зобов`язалась передати відповідачу свій комплект ключів від квартири АДРЕСА_1 та відмовилась від права доступу (тимчасово) і проживання у вказаній квартирі з 25.11.2022 р. по 30.11.2023 р. включно.

25.11.2022 р. відповідачем написано розписку про отримання від позивачки комплекту ключів від квартири АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 19.07.2006 р.

Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.04.2010 р., який у подальшому був розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києві від 30.11.2020 р. у справі № 761/3044/20.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

У частині 1 статті 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч.1 ст. 405 ЦК України).

Відповідно до пп.5 п.50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування).

Враховуючи, що після розірвання шлюбу позивачка перестала бути членом сім`ї відповідача, добровільно звільнила помешкання, у якому проживала разом з відповідачем під час шлюбу, останній, як власник квартири, скористався своїми правом і у встановленому законом порядку зняв позивачку із зареєстрованого місця проживання у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а тому суд приходить до висновку, що позивачка втратила право користування вказаною квартирою.

Крім того суд вважає, що написана та підписана позивачкою розписка від 24.11.2022 р. в розумінні положень ЦК України не може вважатися правочином, який укладено між нею та відповідачем, про що позивачка стверджує у своїй позовній заяві, оскільки вона не породжує для останньої будь-яких обов`язків, а також не впливає на право позивачки користуватися квартирою, яка належить уже її колишньому чоловіку.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи, що позивачка в передбачений законом спосіб втратила право проживання у спірній квартирі після зняття її з реєстрації відповідачем як власником квартири, при цьому розписка, яку позивачка просить визнати недійсною як правочин, в розумінні положень закону не є правочином, а також не створює для неї будь-яких правових наслідків, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним, а тому відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та зобов`язання вчинити дії.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: