УХВАЛА

05 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 173/2630/23

провадження № 61-15659ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_3 , на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Бас Яніна Анатоліївна, про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку і договору дарування недійсними та застосування наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року засобами поштового звязку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_3 , звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року.

Питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішено з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі має бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Визначаючи підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі, представник заявників посилається на необхідність відступлення від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 522/9562/16-ц, від 24 лютого 2020 року у справі № 487/2184/18-ц, від 27 лютого 2020 року у справі № 643/6032/17, в яких Верховний Суд вказує на встановлення обставин у справах щодо дійсного вчинення правочинів під впливом помилки.

Обґрунтовує свої посилання тим, що суд апеляційної інстанції помилково посилався на висновки, зроблені у зазначених постановах, оскільки обставини у цій справі та у справах № 522/9562/16-ц, № 487/2184/18-ц, № 643/6032/17 не є подібними.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України, скаржник повинен вмотивовано обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Також, необхідність відступу від висновку, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду має виникати з певних визначених об`єктивних причин і такі причини повинні бути чітко визначені та аргументовані скаржником при посиланні на пункт 2 частини частини другої статті 389 ЦПК України.

Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення Європейського суду з прав людини, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо.

При цьому, не є вмотивованим обґрунтуванням необхідності відступлення від висновку Верховного Суду посилання заявника на помилкове застосування судом апеляційної інстанції у своїй постанові висновку Верховного Суду.

Верховний Суд зауважує, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд постановлених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у виключних випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що вичерпним чином визначені законом. При цьому, Верховний Суд є судом права, тобто такою судовою інстанцією, яка не здійснює перегляд постановлених та оскаржених рішень повністю, а лише у питанні правильності застосування судами норм права.

Також посилання в касаційній скарзі на те, що суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України) за відсутності обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу не свідчить про обґрунтування особою, яка подала касаційну скаргу, підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Крім того, представник заявника вказує підставою касаційного оскарження пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, при цьому не зазначає які саме клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, необґрунтовано відхилив суд.

Отже, заявник не виконав у повному обсязі вимоги процесуального закону стосовно зазначення підстав касаційного оскарження.

Для усунення зазначених недоліків заявнику необхідно надати до суду нову редакцію касаційної скарги, оформлену з врахуванням вимог цієї ухвали щодо зазначення підстав касаційного оскарження та їх належного обґрунтування.

Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому розмірі.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що судовий збір підлягає сплаті за вимогу немайнового характеру та майнову вимогу.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В частині третій статті 6 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2023 року становив 2 684,00 грн (на момент подання позову).

Заявники оскаржують судові рішення попередніх інстанцій у повному обсязі та просять ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, отже за подання касаційної скарги підлягає сплаті судовий збір у розмірі 4 294,40 грн (2 684 х 0,4 х 2 х 200 %).

За приписами частини сьомої статті 6 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом, врегульовано, що у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Обов`язок зі сплати судового збору є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

До касаційної скарги додано докази сплати ОСОБА_2 судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 5 368,00 грн.

Враховуючи положення частини сьомої статті 6 Закону України «Про судовий збір» заявники зобов`язані сплатити судовий збір по 4 294,40 грн кожен.

Таким чином, заявникам необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3 220,80 грн (4 294,40 х 2 - 5 368,00).

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_3 , на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков