Унікальний номер справи 333/6196/23
Номер провадження 2/333/457/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Дондик О.Ю.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Працевитий Геннадій Олександрович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», за участі третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7197 від 18.08.2020 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінпром Маркет» суми заборгованості в розмірі 25050,00 грн. Також просить стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з сайту «Автоматизована система виконавчого провадження» їй стало відомо про внесення до реєстру боржників інформації щодо неї, в зв`язку з виконанням виконавчого провадження №68240226. На запит адвоката було надано відповідь з Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), з якої встановлено, що вказане виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вважає, що приватний нотаріус видав виконавчий напис всупереч чинному законодавству, оскільки виконавчий напис було вчинено на копії кредитного договору, який не було нотаріально посвідчений. Отже вважає вказаний виконавчий напис протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню.

ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

В позовній заяві позивачем зазначено про розгляд справи без участі її та її представника.

Відповідач надіслав заяву про визнання позову та повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Також надіслав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Треті особи пояснення не надали, від Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли копії матеріалів виконавчого провадження № 68240226 відкритого 24.01.2022 з виконання вказаного виконавчого напису.

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 01 серпня 2023 року відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Працевитий Геннадій Олександрович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», за участі третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від сторін клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходили, тому суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

18.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 7197 про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості в розмірі 25050,00 грн. на користь ТОВ «Фінпром Маркет», яке на підставі договору про відступлення прав вимоги від 04.08.2020 ТОВ є правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «ФК «Арбімаркет», якому в свою чергу ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 000123-а від 12.06.2018 відступлено право вимоги за кредитним договором № 3570-077МК, укладеного 10.07.2007 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 . Строк платежу по Кредитному договору № 000123-а від 12.06.2018 настав, Боржником допущено прострочення платежів. Запропоновано стягнути на користь ТОВ «Фінпром Маркет» з ОСОБА_1 заборгованість за період з 11.06.2018 по 18.08.2020 в розмірі: 25050,00 грн., що складається з заборгованості за тлом кредиту 25000,00 грн.; плати за вчинення виконавчого напису 50,00 грн.

Зазначений виконавчий напис був пред`явлений відповідачем до виконання в порядку, визначеному для примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб).

24.01.2022 постановою державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щетинкіної А.С. відкрито виконавче провадження ВП 68240226 з виконання виконавчого напису № 7197 вчиненого 18.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.

17.08.2022 року постановою державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щетинкіної А.С. було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів ОСОБА_1 .

ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.п. 1.1 1.2, п.п. 3.1 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів,за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів,установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Так, із наведених вище норм закону випливає, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами чинного законодавства, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

При цьому, положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. І характер правового регулювання цього питання дає підстави прийти до висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням наведеного вище, а також приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України та ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», вбачається, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Також боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Як було встановлено судом, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису керувався тільки розрахунком заборгованості, наданим відповідачем, що не може бути доказом безспірності заборгованості за кредитним договором. Виписка із особового рахунка боржника нотаріусу не надавалась, як і будь-які інші документи на підтвердження безспірності заборгованості. Натомість, безумовним фактом, який свідчить про небезспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що розмір заборгованості був визначений самостійно відповідачем і існує тільки в складених відповідачем документах, які позивачем не визнані та із ним не узгоджені.

Отже, суд приходить до висновку, що у даному випадку нотаріус всупереч вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру заборгованості та вчинив виконавчий напис за відсутності всіх належних документів.

Крім того, зі змісту виконавчого напису вбачається, що останній був вчинений нотаріусом на підставі кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено, та із посиланням на положення постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26 листопада 2014 року № 662, якою було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів таку форму договору, як кредитний договір.

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року вказану вище постанову Кабінету Міністрів України було визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема й щодо доповнення переліку документів, новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначене судове рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на свій території України.

Тобто, виконавчий напис було вчинено на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним з моменту його прийняття.

Таким чином, оскільки заборгованість за кредитним договором має спірний характер, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, приймаючи до уваги заяву відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання виконавчого напису № 7197 від 18.08.2020, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073 гривні 60 копійок підлягають такому розподілу: понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 536 гривень 80 копійок (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позову, а понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 536 гривень 80 (інші 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову) підлягають поверненню позивачу з державного бюджету у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд доходить висновку, що наявні у матеріалах справи докази не у повному обсязі доводять реальність та обґрунтованість витрат на правову допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до Розділу 3 Договору про надання правової (правничої) допомоги від 19.05.2023 (Оплата за договором), розмір гонорару визначається та сплачується за погодженням сторін та викладається в додатку (додатковому договорі). Вартість послуг розраховується шляхом множення погодинної ставки згідно п. 2.1. Договору на кількість робочого часу, витраченого на надання таких послуг.

Відповідно до додаткового договору від 19.05.2023, вартість однієї години роботи адвоката становить 1000 грн., написання позовної заяви про скасування виконавчого напису коштує 7000 грн. за 7 годин роботи; гонорар адвоката за ведення справи в суді становить 10 % від суми , зазначеної у виконавчому написі.

У акті від 19.05.2023 про надані послуги зазначено, що адвокатом Працевитим Г.О. надавалась клієнту ОСОБА_1 послуга, яка вказана як скасування виконавчого напису, вартість якої складає 7 000,00 грн..

Крім того, у акті від 19.05.2023 про надані послуги зазначено, що адвокатом Працевитим Г.О. надавалась клієнту ОСОБА_1 послуга, яка вказана як Гонорар, вартість якої складає 2505,00 грн.

За змістом частин 5-6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач в своїй заяві про зменшення судових витрат на правничу допомогу зазначав, що витрати, які поніс позивач на оплату послуг адвоката не є співмірними із ціною позову та значенням справи для сторони, складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання робіт з огляду на наступне, оскільки дана справа є малозначною та не є складною, оскільки є усталена судова практика по аналогічним справам і є висновки, висловлені в постановах Великої Палати Верховного Суду.

Суд враховує, що при визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Суд враховує, що з врахуванням складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); реального часу, необхідного для виконання таких послуг, суд приходить до висновку, що заявлені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 9505,00 грн. частково відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності, необхідності) та розумності їхнього розміру.

Отже, на підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав, передбачених ч.5 ст.137 ЦПК України, для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за надання правничої допомоги на загальну суму 3000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 95, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 267, 268, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Працевитий Геннадій Олександрович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», за участі третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем та зареєстрований в реєстрі за № 7197 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» суми заборгованості в розмірі 25050,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 536 /п`ятсот тридцять шість/ гривень 80 копійок та витрати на правову допомогу в сумі 3000 /три тисячі/ гривень 00 копійок.

Повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позовної заяви, а саме: в сумі 536 /п`ятсот тридцять шість/ гривень 80 копійок за квитанцією № від 21.07.2023.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9А, 204, .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5.

Третя особа: Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 69104, м. Запоріжжя, вулиця Європейська, буд. 16.

СУДДЯ: Ю.В. Ковальова