Провадження № 2-о/161/606/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючої судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

В С Т А Н О В И В:

08.10.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з метою призначення їй пенсії вона звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою та надала відповідні документи. Однак, їй було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки в її трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.03.1979 року, виданій СРСР, її ім`я записано на російській мові « ОСОБА_2 », а у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_2 від 17.07.2002 року - « ОСОБА_2 ». Згідно паспорта громадянина України її ім`я ОСОБА_2 . Крім того, вказує, що при подачі документів до ГУ ПФУ у Волинській області нею також було подано іншу трудову книжку серії НОМЕР_3 від 25.08.1980 року, яка врахована для призначення пенсії, оскільки у ній є відмітка про шлюб. На підставі викладеного, просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документа трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.03.1979 року.

До початку судового засідання представником заявника було подано до суду заяву, відповідно до якої він просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилась, попередньо подала заяву про розгляд справи у її відсутності, при вирішенні справи поклалась на розсуд суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 з метою оформлення пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернулася до органу ПФУ із відповідною заявою, до якої нею було додано пакет документів та з-поміж іншого, трудову книжку серії НОМЕР_1 від 01.03.1979 року .

Однак, вищевказаний документ не було враховано до страхового стажу заявниці, оскільки такий виданий на ім`я « ОСОБА_2 », у той час, коли у свідоцтві про шлюб її прізвище вказано « ОСОБА_2 ».

Вищевказана обставина стала підставою для звернення до суду з даними вимогами.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На переконання суду, факт належності ОСОБА_1 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.03.1979 року підтверджується наступними доказами: паспортом громадянина України ОСОБА_1 ; свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 ; свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 ; свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ; свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 ; трудовою книжкою серії НОМЕР_3 від 25.08.1980 року.

Встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення та породжує юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією свого права на призначення пенсії.

Разом з тим, в позасудовому порядку заявниця позбавлена можливості встановити той факт, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 01.03.1979 року, належить саме їй.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 247, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документа - трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01 березня 1979 року.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, адреса: 43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22В, .

Рішення у повному обсязі складено 08 листопада 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук