Справа № 355/1470/24
Провадження № 2/355/789/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року Баришівський районний суд Київської області

у складі: головуючого-судді Чехова С.І.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Баришівка цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Куценко Наталії Володимирівни до Баришівської селищної ради про визнання права власності на майно.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Куценко Н.В. з позовною заявою у якій просить визнати за позивачкою ОСОБА_1 на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 63,4 кв.м розташований по АДРЕСА_1 (1/4 особиста частка згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 14 грудня 1994 року + 1/4 спадкова частка в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Свої позовні вимоги представник позивача ОСОБА_3 обґрунтувала тим, що відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було реалізоване право на приватизацію житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого по АДРЕСА_1 .

14 грудня 1994 року ними було отримано свідоцтво паро право власності на житло № НОМЕР_1 виготовленого Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива». Згідно даного свідоцтва співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого по АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . Дане свідоцтво в подальшому було зареєстровано в БТІ. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_4 . Після смерті батька відкрилась спадщина до складу якої входить 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованими по АДРЕСА_1 . Державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який залишився після смерті батька успадкувала мати позивачки ОСОБА_5 та позивачка ОСОБА_6 в рівних частках кожному, тобто кожному по 1/8 частці. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивачки ОСОБА_5 . Після смерті матері позивачка звернулась до Баришівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я позивачки ОСОБА_1 на 3/8 частки, 1/4 частка належить ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 частка згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід (по лінії батька) ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого по АДРЕСА_1 . До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_2 ніхто не звертався, однак позивачка ОСОБА_1 на момент смерті діда була малолітня їй виповнилося 13 років, тому вона вважає, що прийняла спадщину після смерті діда відповідно до ст.1268 ЦК України. Звернувшись до нотаріуса з наміром отримати свідоцтва про право на спадщину після смерті діда на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованому у АДРЕСА_1 та в подальшому позивачка мала намір продати його, однак її було повідомлено, що свідоцтво № НОМЕР_1 від 14 грудня 1994 року виданого на житловий будинок з господарськими будівлями орган приватизації зазначений Госпрозрахункове бюро «Альтернатива». Проте цій організації делегувались повноваження щодо проведення технічних робіт, а саме: підготовка документів для проведення приватизації, виготовлення технічної документації, проведення розрахунків а свідоцтво про право власності на об`єкт приватизації відповідно до Закону України «Про малу приватизацію» повинно було бути видане органом приватизації, який виніс відповідне розпорядження, тому в нотаріуса відсутня можливість видати свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку житлового будинку, який залишився після смерті діда ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та в подальшому посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку від імені позивача. Нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно 1/4 частки в житловому будинку, яка залишилась після смерті діда та частку позивачки згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 14 грудня 1994 року.

Позивачка ОСОБА_1 до суду не з`явилась передала свої повноваження по справі своєму представнику адвокату Куценко Н.В..

Представник позивача ОСОБА_3 до суду не з`явилась, однак повідомила суд про можливість розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача від Баришівської селищної ради Броварського району Київської області до суду не з`явився, однак повідомив про можливість розгляду справи, за його відсутністю і не заперечує проти визнання права власності на майно.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України слід, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Як слід з наданих сторонами заяв сторона позивача підтримала позовні вимоги, сторона відповідача визнала ці позовні вимоги, маються підстави ухвалити рішення під час підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи у повному обсязі суд приходить до думки про можливе задоволення позовних вимог з таких підстав:

З копії паспорта слід, що позивачка є громадянкою України.(а.с.11)

Як слід з копії свідоцтва про народження ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у селі Лукаші Баришівського району Київської області, її батьками були ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .(а.с.14)

З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя слід, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 11 березня 1994 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Лукашівської сільської ради Баришівського району Київської області після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_4 , дружини ОСОБА_9 .(а.с.16)

З копії свідоцтва про шлюб слід, що ОСОБА_10 та ОСОБА_7 26 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб актовий запис №40 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Згурівського районного управління юстиції у Київської області. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_11 , дружини ОСОБА_11 .(а.с.15)

З копії свідоцтва про смерть слід, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 помер у віці 75 років, ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Новорічиця Заріченського району Рівненської області. (а.с.8)

З копії свідоцтва про смерть слід, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 34 років у селі Лукаші Баришівського району Київської області.(а.с.9)

З копії свідоцтва про смерть слід, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 45 років в селі Софіївка Згурівського району Київської області.(а.с.10)

З копії витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 СК України слід, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 були ОСОБА_2 та ОСОБА_12 .(а.с.17)

З копії свідоцтва про право власності на житло від 14 грудня 1994 року яке видане Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива» слід, що будинок який знаходиться в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної спільної(сумісної або часткової) власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .(а.с.18)

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 червня 2002 року слід, що спадкоємцями майна ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_5 та неповнолітня дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в рівних частинах. Спадкове майно складається з 1/4 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав померлому ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності за № НОМЕР_1 виданого Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива» 14 грудня 1994 року та зареєстрованого в Переяслав-Хмельницькому БТІ за №164 .(а.с.19)

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 червня 2014 року слід, що спадкоємцем майна ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 є її дочка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадщина складається з 3/8 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель. що знаходяться в АДРЕСА_1 .(а.с.20)

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з якого слід, що 3/8 житлового будинку з господарськими будівлями, об`єктом житлової нерухомості в АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_1 .(а.с.21)

Копію технічного паспорта на садибу (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 замовника ОСОБА_1 та оцінки вартості майна слід, що ринкова вартість об`єкта оцінки становить 522026,00 гривень .(а.с.22-27)

З листа завідуючої Баришівської нотаріальної контори ОСОБА_13 слід, що позивачці ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою, оскільки видати свідоцтво про право на спадщину після смерті діда ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованими в АДРЕСА_1 неможливо. В свідоцтві №1159 від 14 грудня 1994 року виданого на житловий будинок орган приватизації зазначений Госпрозрахункове бюро «Альтернатива». Проте цій організації делегувались повноваження щодо проведення технічних робіта, а не займатися приватизацією .(а.с.28)

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України слід, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України слід, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ст. 76 ЦПК України « Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі і показаннями свідків.»

Відповідно до ст. 89 ЦПК України «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).»

За ст.1216 ЦК України слід, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст.1218 ЦК України слід, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

За правилами статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Як слід з ч.3 ст. 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Відповідно до ч.4 ст. 5 Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" слід, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

За ч.5 ст.5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" слід, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Згідно з ч.11 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

У ч.10 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (ч.2 ст.1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків"), заборона приватизувати конкретне приміщення (ч.4 ст.1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", ч.2 ст.2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду").

Схожий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 200/18858/16-ц, а також постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 755/17528/17, від 24 травня 2021 року у справі № 296/2566/18, від 31 серпня 2022 року у справі № 758/9406/19, від 19 червня 2023 року у справі № 295/2637/20.

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" судам роз`яснено, що у разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого ч.3 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 11 грудня 2013 року у справі № 6-121цс13.

Отже, обов`язковою умовою переходу права вимоги у порядку спадкування до спадкоємців про визнання за ними права власності на квартиру, в якій проживав спадкодавець, але помер до вирішення питання відповідним державним органом про її приватизацію, є звернення спадкодавця до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.12, ч.1,ч.5,ч.6 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Було встановлено, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 при житті висловив волю на приватизацію займаного ним та його родиною сином ОСОБА_4 , невісткою ОСОБА_5 та онукою Гладишевською Олено. Миколаєвно. будинку14 грудня 1994 року, отримала свідоцтво про право власності на житло, як потім стало відомо органом, який не був повноважений проводити приватизацію, йому тільки було делеговано повноваження щодо проведення технічний робіт, а саме підготовку документів для приватизації, виготовлення технічної документації, проведення розрахунків. На час розгляду позовної заяви орган який повинен винести розпорядження про приватизацію не існує. ОСОБА_2 якого було внесено до свідоцтво про приватизацію помер, але після збігу встановленого ч.3 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" строку, позивачка як спадкоємиць має право вимагати визнання за нею право власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами відповідно своєї частині в цьому майні.

Стосовно розподілу судових витрат позивачем питання не ставились і судом вони не розглядались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 81, 141, 200, 229, 247, 263-265, 315 ЦПК України, ст.ст.1216,1218,1262 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Куценко Наталії Володимирівни до Баришівської селищної ради про визнання права власності на майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , картка платника податків НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 63,4 кв.м. розташований по АДРЕСА_1 (1/4 особиста частка згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 14 грудня 1994 року + 1/4 спадкова частка в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Київського апеляційного суду, шляхом подачі скарги через Баришівський районний суд.

Повний текст рішення складено 04 листопада 2024 року.

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов