Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2/641/1260/2024 Справа № 646/6884/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року м. Харків

Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Онупко М.Ю., розглянувши позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» (далі ПрАТ «Харківенергозбут») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 739/3408 від 22.07.2021 року про постачання електричної енергії споживачу, а саме заборгованість за електричну енергію за період з лютого 2022 року по вересень 2022 року, станом на 01.06.2023 року, в розмірі 215 641,53 грн., а також судові витрати в розмірі 3234,62 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне передати вищевказану позовну заяву для розгляду за підсудністю до іншого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною першою статті 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від 09.09.2020 року у справі № 910/6644/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У постанові від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Позиція Великої Палати ВС ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.

Тому на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ст. 30 ЦПК України.

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 739/3408 від 22.07.2021 року про постачання електричної енергії споживачу, а саме заборгованість за електричну енергію за період з лютого 2022 року по вересень 2022 року, станом на 01.06.2023 року, в розмірі 215 641,53 грн. Згідно до заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу № 739/3408 від 22.07.2021 року вбачається, що послуги з постачання електричної енергії надавались відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до Київського району м. Харкова, та знаходиться за межами територіальної підсудності Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг з постачання електричної енергії. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Виходячи з положень ст. 31 ЦПК України, у редакції чинній на час розгляду справи, суд приходить до висновку, що вищезазначена позовна заява не підсудна Комінтернівському районному суду м. Харкова.

Відповідно до ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на вищезазначене, при визначені підсудності Червонозаводським районним судом м. Харкова помилково було визначено, що вищевказана цивільна справа підлягає переданню до Комінтернівського районного суду м. Харкова, а тому вказана позовна заява підлягає переданню до Київського районного суду м. Харкова для розгляду за підсудністю.

Керуючись ст. 31,32, 258-260, 353 ЦПК України, суддя-

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передати для розгляду за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Суддя -М. Ю. Онупко