г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1502/24
Номер провадження 2/213/955/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2024 року місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді -Мазуренка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Шульги В.С.,

за відсутності учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Кривий Ріг в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Гливук Марина Іванівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Солонець Тамара Миколаївна; Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - адвокат Гливук М.І. звернулась до суду із зазначеним позовом в інтересах позивача ОСОБА_1 , зазначає, що позивач дізналася, що відносно неї Інгулецьким відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 за заявою ТОВ «Фінасова компанія Управління Активами» про стягнення заборгованості в розмірі 13410,56 грн. В рамках виконавчого провадження було примусово стягнуті грошові кошти та перераховані на рахунок стягувача з ОСОБА_1 в сумі 8342,33 грн. Зазначає, що на сьогоднішній день вчинення виконавчого напису можливо лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню від 22.12.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., який зареєстровано в реєстрі №35126, та яким запропоновано стягнення з ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: невідоме, місце роботи: невідомо, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вул. Стельмаха, буд.9а, офіс 203, , НОМЕР_2 , відкритий у ПуАТ "КБ «Акордбанк», якому Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», , на підставі Договору факторингу №1911 від 19 листопада 2021 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором №75266542 від 21 червня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 , у розмірі 13410,56 грн.; стягнути з відповідача 8342,33 грн. як безпідставно стягнуті; стягнути з відповідача судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином.

Від представника позивача - адвоката Гливук М.І. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримує; заперечує проти врегулювання спору за участі судді.

24 травня 2024 року від відповідача надійшла заява про врегулювання спору за участю судді з пропозицією задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., зареєстрованого за №35126 від 22 грудня 2021 року таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 606 грн. та у разі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 302,80 грн. Також, відповідачем подано відзив на позов, де зазначено, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення грошових коштів у розмірі 8342,33 грн. просить відмовити, оскільки, на їх думку, вони не були стягнуті без достатньої правової підстави. Також, відповідач надав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, тому що гонорар адвоката, на їх думку, не відповідає критеріям співмірності.

Треті особи у справі пояснень не надали, про причину неявки не повідомили.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

01 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, витребувані докази від відповідача.

Сторона позивача відмовилась від врегулювання спору за участю судді в порядку ст.201 ЦПК України, що видно із заяви позивача.

Ухвалою суду від 27 травня 2024 року постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі обставини.

22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №35126 про стягнення з ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: невідоме, місце роботи: невідомо, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вул. Стельмаха, буд.9а, офіс 203, , НОМЕР_2 , відкритий у ПуАТ "КБ «Акордбанк», якому Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», , на підставі Договору факторингу №1911 від 19 листопада 2021 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором №75266542 від 21 червня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 , у розмірі 13410,56 грн. за період з 18.11.2021 року по 22.12.2021 року включно, яка складається з : 4000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9360,56 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису (а.с.6 - копія виконавчого напису).

08 лютого 2024 року державним виконавцем Інгулецького відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Черкасовим М.К. відкрито виконавче провадження за виконавчим написом №35126 (а.с.7 -копіпостанови про відкриття виконавчого провадження).

У листі від 04.03.2024 Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області зазначив, що з боржника ОСОБА_1 були примусово стягнуті грошові кошти: 12.02.2024 року - 0,33 грн., 13.02.2024 року - 9677,04 грн., 16.02.2024 року - 2,08 грн. (а.с.8-копія листа).

У листі від 04.03.2024 Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області зазначив, що на рахунок стягувача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в рамках виконавчого провадження НОМЕР_3 були перераховані грошові кошти в загальній сумі 8340,34 грн.: платіжна інструкція №3184 від 13.02.2024 року - 8340,34 грн.; платіжна інструкція №3463 від 16.02.2024 року - 1,89 грн. (а.с.9- копія листа).

Встановленим обставинам відповідають правовідносини, які виникли з приводу законності вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 вказаного Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 88 цього закону встановлює умови вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічний порядок вчинення нотаріальних дій передбачений пунктами 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи з правового аналізу вказаних норм можна стверджувати, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повина існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Заборгованості позивача та її розмір жодним належним документом не підтверджено.

Відповідно до пункту 2.3 глави 16 розділу II Порядку №296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на адресу позивача.

Із наданих суду матеріалів не видно, що боржнику направлялось повідомлення -письмова вимога про усунення порушень та повідомлено про переуступку прав вимоги за договором відповідачу, а тому не підтверджено обізнаність позивача про розмір заборгованості до вчинення виконавчого напису нотаріусом та про необхідність повернення кредитних коштів саме відповідачу.

Окрім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів.

У висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 вказано, що нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими, оскільки останні не входять до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку.

Відповідачем не доведено той факт, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне Агентсво Необхідних Кредитів» кредитний договір №75266542 від 21.06.2021, на стягнення заборгованості за яким вчинено оскаржуваний виконавчий напис, був нотаріально посвідчений. Копію договору суду не надано.

Отже, з матеріалів справи не видно, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом дотримано Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме, що виконавчий напис вчинено на стягнення заборгованості за нотаріально посвідченим договором після спливу 30 днів з моменту повідомлення боржника про усунення порушень та було встановлено, що заборгованість є безспірною.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Отже твердження позивача про те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений в порушення вимог законодавства, а тому не підлягає виконанню, слід вважати доведеним.

Відповідач доказів на спростування зазначених обставин не надав. Крім того, відповідачем визнано позовні вимоги в частині визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі статтею 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

З урахуванням викладеного, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», коштів у сумі 8342,33 грн, які були стягнуті з позивача на підставі оскаржуваного виконавчого напису, суд вказує на таке.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

В постанові ВС у справі № 308/13503/16-ц від 27.01.2020 суд вказав, що майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Суд зауважує, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі №6-2978цс15 та від 03 червня 2016 року у справі №6-100цс15.

В даному випадку, правовою підставою набуття відповідачем 8342,33 грн, став спірний виконавчий напис нотаріуса №35126, який виконанню не підлягає. Тому, правова підстава для отримання відповідачем вказаної суми коштів відпала, і останні підлягають поверненню позивачу, відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України.

З викладених підстав, суд не приймає заперечення відповідача, викладене у відзиві стосовно даної позовної вимоги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи, відповідно до ст.89 ЦПК України, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, у зв?язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд вирішив про задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по оплаті судового збору при подачі позовної заяви в сумі 1211,20 грн.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується наступним.

Позивач просить стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн.

Відповідно до приписів ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, сторона у справі має право на компенсацію таких витрат, якщо нею буде доведено, що розмір таких витрат обґрунтовано.

Відповідачем подана заява про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки вважає, що вказаний гонорар адвоката не відповідає критеріям співмірності з позовними вимогами.

Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі

№922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, суд зазначає, що справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не є складними, не не вимагала від представника позивача надмірного обсягу юридичної і технічної роботи з огляду на незначну складність вказаної справи (малозначна справа) та сталу судову практику у даній категорії справ.

У зв`язку з наведеним, оскільки правова допомога позивачу фактично була надана, з урахуванням клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну (правничу) допомогу, розмір останніх підлягає зменшенню до 4000,00 грн. В стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу позивачу слід відмовити.

Керуючись ст. 18 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 247 ч.2, 259, 263-265, 274, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню від 22.12.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, який зареєстровано в реєстрі №35126, та яким запропоновано стягнення з ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: невідоме, місце роботи: невідомо, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вул. Стельмаха, буд.9а, офіс 203, , НОМЕР_2 , відкритий у ПуАТ "КБ «Акордбанк», якому Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», , на підставі Договору факторингу №1911 від 19 листопада 2021 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором №75266542 від 21 червня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 , у розмірі 13410,56 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вул. Стельмаха, буд.9а, офіс 203, , на користь ОСОБА_1 8342 (вісім тисяч триста сорок дві) гривні 33 коп., як такі, що безпідставно стягнуті.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вул. Стельмаха, буд.9а, офіс 203, , на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вул. Стельмаха, буд.9а, офіс 203, , на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Представник позивача - адвокат Гливук Марина Іванівна, адреса: вул.. Соборності, 35, оф.1, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50027; свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю №5389;

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вул. Стельмаха, буд.9а, офіс 203, ;

Третя особа: Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: вул. Груні Романової, 22А, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, ;

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, адреса: вул. Введенська, буд.7/9, оф.1, місто Київ, 04071.

Дата складення повного тексту судового рішення - 08 серпня 2024 року.

Суддя В.В.Мазуренко