УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в відкритті провадження

05.08.2024 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Шестакова Я.В. ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про встановлення факту перебування у трудових відносинах,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у липні 2024 року звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області із вищезазначеною заявою в якій просить суд встановити факт перебування в трудових відносинах ОСОБА_1 на підприємстві Скадовського заводу напівпровідникових приборів згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Перевіривши матеріали заяви, суд виходить з наступного.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд повинен з`ясувати, чи належить справа до розгляду цивільної юрисдикції загальних судів.

Подана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

Як встановлено судом, згідно копії рішення про відмову у призначенні пенсії ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 26.07.2023 року №79, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи 16.07.1979 року по 24.09.1986 року оскільки в даті наказу про звільнення з роботи наявні виправлення.

Частина 1 ст. 19 КАС України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно з п.1 ст. 19 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесено, зокрема, спори фізичних та юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких справ законом встановлений інший порядок судового провадження.

Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

У разі незгоди з рішенням органу, що призначає пенсію, особа має право на його оскарження до Пенсійного фонду України або в судовому порядку.

Враховуючи діючий порядок та отримавши відмову органу, який призначає пенсії, в разі незгоди з його рішенням на підставі ст.105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та частини 2 ст. 124 Конституції України, позивач має право звернутися за захистом свого права в суд, але не в порядку цивільного судочинства, а з позовною заявою до УПФУ про визнання неправомірними дій органу ПФУ щодо відмови у зарахуванні періоду його роботи до стажу для обчислення пенсії за правилами адміністративного судочинства.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 198/623/18 (провадження № 14-369цс19), та відповідає практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (постанови: від 10 березня 2020 року у справі № 556/132/18 (провадження № 61-44101св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 559/2652/16-ц (провадження № 61-28244св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 401/2020/17-ц (провадження № 61-3570св19), від 24 жовтня 2019 року у справі № 523/30/17 (провадження № 61-12771св18) та від 10 червня 2020 року у справі № 347/576/18 (провадження № 61-45995св18).

Враховуючи, що спеціальним законодавством передбачено позасудовий порядок вирішення спірних питань щодо зарахування певного періоду роботи до трудового стажу, правила частини другої статті 315 ЦПК України не підлягають застосуванню.

Відповідно до частини 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Тобто, у порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в аналізі застосування частини шостої статті 294 ЦПК України у справі №539/4118/19 виходила з того, що залишити без розгляду заяву, подану в порядку окремого провадження, у зв`язку із встановленням існування спору про право можливо виключно у тому разі, якщо виявлений спір можливо вирішити саме в порядку цивільного судочинства.

Якщо ж такий спір вирішити в порядку цивільного судочинства неможливо, суд повинен закрити провадження у справі (або відмовити у відкритті провадження на стадії прийняття поданої заяви) із зазначенням правильного для вирішення такого правового питання виду судочинства.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зауважила на потребі визначати правову природу відносин, що виникли між учасниками справи, віддаючи цьому питанню першочергове значення. Питання про вирішення юрисдикційності спору з`ясовується судами на стадії відкриття провадження у справі, а якщо на стадії відкриття допущено помилку або неможливо було з`ясувати питання юрисдикції, тоді суд на будь-якій стадії розгляду справи вправі закрити провадження з підстав помилкового обрання відповідної юрисдикції. Питання юрисдикції впливає на визначення компетентного суду, належного кола учасників справи, розподіл тягаря доведення тощо, тож має вирішуватися судом пріоритетно до вирішення усіх інших правових питань.

Отже, оскільки зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, його належить розглянути виключно у порядку адміністративного судочинства у межах справи про оскарження рішення (дій) відповідного органу ПФ України про відмову у зарахуванні до стажу записів у трудовій книжці, які внесено з виправленнями.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою ЄСПЛ.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» ЄСПЛ указав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом норм, які регулюють його діяльність. У рішенні в справі «Занд проти Австрії» («Zand v. Austria», заява № 7360/76) Європейська комісія з прав людини висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів» («Sokurenko and Strygun v. Ukraine», заяви № 29458/04 та № 29465/04,§ 24).

Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Розгляд справи неповноважним складом суду, порушення правил юрисдикції є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

За наведених вище обставин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України, оскільки така заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому суд роз`яснює заявнику її право на судовий захист у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 19, 23, 186 ЦПК України, ст. ст. 19, 20 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про встановлення факту перебування у трудових відносинах - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що з даними вимогами їй слід звернутися в порядку КАС України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 05.08.2024 року

СуддяЯ. В. Шестакова