Дата документу 08.08.2024
Справа № 334/2275/24
Провадження № 2-о/334/140/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Турбіної Т.Ф.,

присяжних Больбат О.А., Бєлік Р.Ю.,

при секретарі Явісенко О.В.,

адвокатів Сердюка Р.В., Кляшторної Ю.В.,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Сердюка Романа Вікторовича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сердюка Р.В. звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна.

В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_2 є неповнорідним братом по матері ОСОБА_1 .

Заявник разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 та братом ОСОБА_2 проживають разом, однією сім`єю у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 непрацездатний, має другу групу інвалідності, інвалідність з дитинства. Має основне захворювання, діагноз: шизофренія.

Крім основного психіатричного захворювання ОСОБА_2 також було діагностовано онкологічне захворювання внутрішньо мозкову пухлину. 09.09.2015 йому була проведена операція видалення внутрішньо мозкового утворення правої скроневої ділянки.

Мати ОСОБА_3 подавати письмову заяву про призначення її опікуном ОСОБА_2 відмовляється, що обумовлено особистими стосунками між ними.

За даних обставин виникла необхідність у визнанні ОСОБА_2 недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення ОСОБА_1 його опікуном.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Сердюк Р.В. підтримав заяву, просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи адвокат Кляшторна Ю.В. покладається на думку суду.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася. До суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Проти задоволення заяви не заперечує.

Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з`явилась. До суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Не заперечує щодо задоволення заяви у частині визнання ОСОБА_2 недієздатним, але заперечує у задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном неповнорідного брата ОСОБА_2 .

Вивчивши надані суду документи та оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі N 6-384цс16 зроблено висновок, що "за положеннями частини першої статті 39ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнорідним братом по матері ОСОБА_1 .

Згідно Довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0822290, ОСОБА_2 має безстроково другу групу інвалідності, являється непрацездатним.

Оскільки для вирішення питання про визнання недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були необхідні спеціальні знання, 02.05.2024 Ленінським районним судом м. Запоріжжя була призначена судово-психіатрична експертиза.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 264 від 06.06.2024, ОСОБА_2 , 1985 року народження, виявляє ознаки психічного розладу у вигляді помірно виражених розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезису (дитячий церебральний параліч, новоутворення головного мозку) з судомним синдромом і психотичними епізодами за анамнезом. Ступінь наявних порушень у психічній діяльності такий, що істотно впливає (обмежує) на його здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Суд звертає увагу, що дієздатність - це категорія цивільного та цивільно-процесуального права. Набуття дієздатності, обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною встановлюються зазначеними галузями права та відбувається за рішенням суду. Обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною обмежує здатність фізичної особи самостійно вступати в правовідносини, та після визнання такого факту особі призначається опікун чи піклувальник.

Таким чином, недієздатність - втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в Цивільному кодексі України. Стан недієздатності характерний тільки для фізичних осіб та встановлюється в судовому порядку після обов`язкового проведення судово-психіатричної експертизи.

Визнання особи недієздатною - це не тільки визначення стану здоров`я, але й складне юридичне поняття, яке містить в собі два критерії: медичний та юридичний (психологічний).

Під медичним критерієм слід розуміти "хронічний, стійкий психічний розлад". Другий, юридичний (психологічний) критерій, вказує на нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Але чіткого категоричного розмежування юридичного (психологічного) та медичного критеріїв існувати не може.

Вказані критерії одночасно несуть як медичний, так і юридичний характер. Юридичний критерій недієздатності має, перш за все, психологічну природу. Він свідчить про тяжкість психічного захворювання, ступінь розладів у інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сферах психічної діяльності. Не кожний психічний розлад призводить до нездатності особи приймати участь у цивільних відносинах, а тільки такий його ступінь (глибина), який суттєво впливає на волю, пам`ять та інтелект хворого, що позбавляє особу можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, для визнання особи недієздатною встановити у передбаченому порядку тільки наявність психічного захворювання недостатньо. Суттєве значення має встановлення наслідків, які настали в результаті захворювання у вигляді глибини ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери. Таким чином, межа між дієздатністю та недієздатністю психічно хворого встановлюється відповідно до юридичного (психологічного) критерію - здатності особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, визначення якого віднесено до компетенції судово-психіатричних експертів.

Суттєве ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери психічної діяльності, яке проявляється у неможливості особи усвідомлювати значення своїх дії та (або) керувати ними, може потягнути за собою важливі наслідки правового характеру у вигляді визнання громадянина недієздатним.

Подані до суду медичні документи, матеріали проведеної судово-психіатричної експертизи не дають переконливих доказів, які б повністю підтвердили підстави для встановлення тієї обставини, що ОСОБА_2 хворіє на психічну хворобу і внаслідок цього не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, що є підставою для визнання особи недієздатною.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заява про визнання особи недієздатною задоволенню не підлягає.

Щодо вимог заявника про встановлення опіки над ОСОБА_2 та призначення опікуна, суд зазначає наступне.

Статтею 41 Цивільного кодексу України передбачено наслідки визнання фізичної особи недієздатною, одним з яких є, встановлення опіки над такою особою.

Положеннями частини 1 статті 60 Цивільного кодексу України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Таким чином, заявлені вимоги про встановлення опіки над ОСОБА_2 та призначення його опікуном заявника по справі ОСОБА_1 , є похідними від вимог про визнання особи недієздатною, а тому також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 263-265, 268, 293-294, 295-300, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в особі представника адвоката Сердюка Романа Вікторовича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Запорізького апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.

Присяжні: Больбат О.А.,

Бєлік Р.Ю..