Провадження №: 2/336/887/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

01.12.2023 р. позивач звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.09.2018 р., мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем.

Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з березня 2022 р., сумісне життя не склалося, спільне господарство не ведеться.

За позовом ОСОБА_1 просить розірвати шлюб, укладений між сторонами; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі розмірі 4500 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття доньки; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_4 .

Ухвалою від 07.12.2023 р. відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 17.01.2024 р.

Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу узгоджуються з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву не позов не подавав.

Суд розглянув справу без участі відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України.

В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

З письмових доказів встановлено судом, що між сторонами 15 вересня 2018 року укладено шлюб (а.с.5).

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Вирішуючи спір, суд встановив, що шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, та дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Згідно свідоцтва про народження позивач і відповідач мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем (а.с.6,9).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Ч.2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України).

Наведені положення діючого законодавства підтверджують обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів.

Разом з тим, заявлена позивачем до стягнення сума аліментів у розмірі 4500 грн. не узгоджується з положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», відповідно до ст. 7 якого прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2024 року визначено рівним 2563 грн.; дітей віком від 6 до 18 років 3196 грн.

Виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який має забезпечуватись насамперед батьками, рівного обов`язку батька та матері по утриманню дитини, вік дитини, а також тенденцію збільшення прожиткового мінімуму, суд дійшов висновку, що аліменти слід стягнути в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 01.12.2023 року до повноліття.

ОСОБА_1 , як одержувач аліментів, від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1073,60 грн. за подання позовної заяви про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України, а 1073,60 грн. за подання позову про розірвання шлюбу, суд стягує з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Розірвати шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 15.09.2018 р. Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис - № 257.

Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (двох тисяч) грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.12.2023 року і до повноліття дитини.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 17 січня 2024 року.

Суддя О.В.Дмитрюк