Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/410/24

Провадження № 2/126/420/2024

"04" грудня 2024 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Шевчуком С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами з тих підстав, що як стверджує, що 08.11.2022 між ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (далі первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 72694142. 14.06.2021 між ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 9 від 23.08.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21631,74 грн., з яких: 5418,10 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16213,64 грн. - сума заборгованості за відсотками. 07.02.2023 між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 11056-02/2023. 26.09.2023 між ТОВ "Інвеструм Груп" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 26092023, у відповідності до умов якого ТОВ "Інвеструм Груп" передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні права вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "Інвеструм Груп" права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 26092023 від 26.09.2023 ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23400 грн., з яких: 6000 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17400 грн. - сума заборгованості за відсотками. 06.02.2023 між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 08622-02/2023. 26.09.2023 між ТОВ "Інвеструм Груп" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 26092023, у відповідності до умов якого ТОВ "Інвеструм Груп" передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні права вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "Інвеструм Груп" права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 26092023 від 26.09.2023 ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19500 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14500 грн. - сума заборгованості за відсотками. Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості за договором позики № 72694142 в розмірі 21631,74 грн., з яких: 5418,10 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16213,64 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 11056-02/2023 в розмірі 23400 грн., з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17400 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 08622-02/2023 в розмірі 19500 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14500 грн. - сума заборгованості за відсотками, всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 64531,74 грн., а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Підодвірний Т.І. надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги позивача необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. На думку позивача, між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та відповідачем було укладено договір від 08.11.2022 № 72694142, між відповідачем та ТОВ "ФК "Інвеструм" від 07.02.2023 № 11056-02/2023 та від 06.02.2023 № 08622-02/2023. ЯК зазначає позивач, договори було укладено в електронній формі. На підтвердження позовних вимог позивач подав до суду копію договору від 08.11.2022 № 72694142, від 07.02.2023 № 11056-02/2023 та від 06.02.2023 № 08622-02/2023. При цьому, приєднані до матеріалів спарви договори не містять підписів сторін договору. Разом з тим, доказів укладення такого договору, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, позивачем не надано. Отже, позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася в порядку, визначеному Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою ( з можливістю ідентифікувати підписанів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документу. Тому наявна в матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам ст.ст. 5, 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" та не є належним доказом укладення договору. Варто також зауважити, що надані до позовної заяви розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором не містить даних про суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а також процентну ставку обрахунку заборгованості. З урахуванням того, що розрахунки суми боргу, які містяться у позові не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, вважає, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості ха вказаними договорами кредиту у розмірі, зазначеному в розрахунках. З урахуванням того, що розрахунки суми боргу, які містяться у позові не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, вважає, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за вказаними договорами кредиту у розмірі, зазначеному в розрахунках. Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами отримання відповідачем коштів від ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Інвеструм", а тому позовна заява не підлягає задоволенню. Щодо відступлення права вимоги. Позивач разом з позовною заявою направив до суду витяги з реєстрів боржників, які виготовлені самим позивачем, як зацікавленою особою. Зазначені витяги не містять підписів сторін, що уклали договори факторингу, а містять підпис лише представника позивача за довіреністю. Позивачем не надано до суду жодного доказу виконання останнім договорів факторингу, а отже й не доведено належними та допустимими доказами право позивача взагалі звертатись до суду із позовною заявою до відповідача. Просить відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд виходить з наступного.

Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 08.11.2022 між ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 72694142.

Згідно п. 2.1 договору сума позики 5000 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору строк позики (строк договору) 30 днів.

Згідно п. 2.3 договору процентна ставка 2,5 % (фіксована).

14.06.2021 між ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників № 9 від 23.08.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21631,74 грн., з яких: 5418,10 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16213,64 грн. - сума заборгованості за відсотками.

07.02.2023 між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 11056-02/2023.

Згідно п. 1.1 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 6000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається строком на 25 днів, тобто до 03.03.2023. Дата надання кредиту 07.02.2023.

Згідно п. 2.3 договору у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений в п. 1.2 цього договору, нарахуванян процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5 % на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користуванян кредитом не є односторонньою зміною умов договору.

26.09.2023 між ТОВ "Інвеструм Груп" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 26092023, у відповідності до умов якого ТОВ "Інвеструм Груп" передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні права вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "Інвеструм Груп" права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 26092023 від 26.09.2023 ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23400 грн., з яких: 6000 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17400 грн. - сума заборгованості за відсотками.

06.02.2023 між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 08622-02/2023.

Згідно п. 1.1 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається строком на 25 днів, тобто до 02.03.2023. Дата надання кредиту 06.02.2023.

Згідно п. 2.3 договору у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений в п. 1.2 цього договору, нарахуванян процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5 % на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користуванян кредитом не є односторонньою зміною умов договору.

26.09.2023 між ТОВ "Інвеструм Груп" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 26092023, у відповідності до умов якого ТОВ "Інвеструм Груп" передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні права вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "Інвеструм Груп" права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 26092023 від 26.09.2023 ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19500 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14500 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Також відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 518 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Стаття 1082 ЦК України зобов`язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.

При цьому, аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому, невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.

Досліджуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 72694142 від 08.11.2022, № 11056-02/2023 від 07.02.2023, № 08622-02/2023 від 06.02.2023, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами зазначених кредитних договорів.

Поряд з цим, визначаючись щодо розміру заборгованості, яка підлягає до стягнення з відповідача, суд зазначає наступне.

На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано суду розрахунки заборгованості за кредитними договорами № 72694142 від 08.11.2022, № 11056-02/2023 від 07.02.2023, № 08622-02/2023 від 06.02.2023.

Суд не погоджується із розрахунками процентів за користування кредитними коштами, які надані позивачем, оскільки вони жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені належними доказами, та з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 по справі № 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора яку вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як ст. 625 ст. 1048 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою ст. 625 ст. 1048 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Суд, дослідивши кредитні договори № 72694142 від 08.11.2022, № 11056-02/2023 від 07.02.2023, № 08622-02/2023 від 06.02.2023 встановив, що умови договору, на яких ТОВ «ФК «ЄАПБ» ґрунтує свої вимоги зі сплати процентів, розташовані в розділах договорів, які регулюють правомірну поведінку сторін.

Окрім цього, як слідує з наданих ТОВ «ФК«ЄАПБ» розрахунків, проценти за період поза межами строку кредитування позикодавці нараховують саме як проценти за «користування кредитом», а не як міру відповідальності на підставі ст. 625 ст. 1048 ЦК України.

З наданих ТОВ «ФК«ЄАПБ» розрахунків слідує, що за період поза межами строку кредитування, позикодавці продовжували нараховувати саме проценти за «користування кредитом». Позивачем в позовній заяві зазначено, що підтверджується доданими розрахунками заборгованості, що будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу не нараховувалось.

Вказане вище унеможливлює тлумачення нарахованих ОСОБА_1 процентів за «користування кредитом» поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України та, як наслідок - унеможливлює задоволення позивних вимог в частині стягнення заявлених процентів, нарахованих поза межами строку кредитування.

Таким чином, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, предмет та підстави позовних вимог, відсутність доказів сплати відповідачем кредитної заборгованості, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за: договором позики № 72694142 від 08.11.2022 в розмірі 5418,10 грн., з яких: 5418,10 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; за кредитним договором № 11056-02/2023 від 07.02.2023 в розмірі 6000 грн., з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; за кредитним договором № 08622-02/2023 від 06.02.2023 в розмірі 5000 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В підтвердженя понесені судових витрат позивачем надано платіжну інструкцію кредитного переказу коштів № 56685 від 06.02.2024, відповідно до якої позивачем при зверненні з даним позовом до суду сплачено 3028 грн. судового збору.

Представник відповідача просить стягнути з позивача 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На виконання вимог ч.3 ст. 137 ЦПК України представником відповідача адвокатом Підодвірним Т.І. надано суду: квитанцію за сплату № 346911739 від 22.02.2024, акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 22.02.2024, договір про надання правової допомоги від 22.02.2024.

Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, а саме на 25 відсотків, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягажє стягненню 757 грн. витрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог; з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 1750 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про електронний цифровий підпис», Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 11, 203, 207, 215, 512-517, 610 - 612, 625-629, 639, 1048-1050, 1077-1080, 1082 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 64, 273, 279, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (, реквізити IBAN № НОМЕР_1 у АТ "ТАСкомбанк", вул. Симона Петлюри 30, м. Київ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за: договором позики № 72694142 від 08.11.2022 в розмірі 5418,10 грн., з яких: 5418,10 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; за кредитним договором № 11056-02/2023 від 07.02.2023 в розмірі 6000 грн., з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; за кредитним договором № 08622-02/2023 від 06.02.2023 в розмірі 5000 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 757 грн. витрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на користь ОСОБА_1 1750 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В. І. Гуцол