Справа № 212/5733/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сіденка С.І.

за участю секретаря судового засідання Розстальна К. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Кривбасводоканал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

На розгляд Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю від Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява КП «Кривбасводоканал» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за отримані послуги з централізованого водопостачання в сумі 53353,57 грн., заборгованості з абонентської плати в сумі 226,60 грн., 3% річних у розмірі 446,02 грн., витрат від інфляції у розмірі 1143,10 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою суду від 02 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою від 26 вересня 2024 продовжено позивачу строк на подачу відзиву на позовну заяву.

26.09.2023 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до КП «Кривбасводоканал», Кабінету Міністрів України, подана в порядку Закону України «Про захист прав споживачів», з наступними вимогами:

- визнати дії КП «Кривбасводоканал» агресивною підприємницькою діяльністю на ринку послуг;

- стягнути з КП «Кривбасводоканал» шкоду у розмірі один мільйон гривень його на рахунок;

- постановити окрему ухвалу стосовно порушень законодавства фізичними особами, зазначеними в позовній заяві, які містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 189, 356, 364-1, 182 та 400-1 КК України, надіслати прокурору або органу досудового розслідування, та встановити адресатам строк для надання суду відповіді про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк;

- заборонити КП «Кривбасводоканал» використовувати та передавати третім особам персональні дані ОСОБА_2 ;

- вилучити у КП «Кривбасводоканал» усі матеріальні носії персональних даних ОСОБА_2 і знищити їх під час судового засідання в присутності ОСОБА_2 ;

- зобов`язати КП «Кривбасводоканал» знищити усі персональні дані ОСОБА_2 на усіх віртуальних носіях, про що його повідомити письмово;

- відмовити у задоволенні первісних позовних вимог КП «Кривбасводоканал» повністю та закрити провадження у справі;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України встановити мінімальний рівень (об`єм) житлово-комунальних послуг на рівні санітарно-епідемічних норм, які мають надаватися споживачеві безперервно на безоплатній основі за рахунок продажу природніх ресурсів України відповідно до законодавства України.

У судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що наявні підстави для прийняття зустрічного позову та його спільного розгляду з первісним позовом. В наступне судове засідання не з`явився, причин своєї неявки не повідомив.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні посилалася на безпідставність зустрічного позову та вважала, що останній не може бути прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом.

Заслухавши присутніх учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У зустрічній позовній заяві позивач ОСОБА_2 в тому числі заявив позовні вимоги про зобов`язання КМУ встановити мінімальний рівень (об`єм) житлово-комунальних послуг на рівні санітарно-епідемічних норм, які мають надаватися споживачеві безперервно на безоплатній основі за рахунок продажу природніх ресурсів України відповідно до законодавства України.

У статті 125Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18Закону України «Про судоустрійі статуссуддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративногосудочинства (далі - КАС України) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, те, що за своєю правовою природою вони стосуються приватноправових відносин і містять наявність спору щодо порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є фізична особа.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

До адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, який не суперечить закону, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України зазначено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як убачається з ч. 4 ст. 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КАС України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, крім випадку, встановленого частиною четвертою статті 22 цього Кодексу, розглядаються і вирішуються в адміністративному суді першої інстанції колегією у складі трьох суддів.

Відповідно до статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Заявляючи у зустрічній позовній заяві вимоги до КМУ, ОСОБА_2 по суті оскаржує бездіяльність Кабінету Міністрів України з питань урегулювання надання житлово комунальних послуг, спір про що віднесено до компетенції адміністративного суду.

Інші позовні вимоги, заявлені у зустрічній позовній заяві можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 4 ст. 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на порушення позивачем за зустрічним позовом правил об`єднання позовних вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, зустрічна позовна заява відповідно п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України підлягає поперненню.

Керуючись ст. ст. 185, 188, 259, 260 ЦПК України, ст. ст. 4, 19, 22, 33 КАС України, суд

постановив:

Зустрічну позовну заяву подану ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Кривбасводоканал», Кабінету Міністрів України про захист прав споживачів у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Кривбасводоканал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості повернути ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 08 листопада 2024 року.

Суддя Сіденко С. І.