КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/362/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про витребування майна та за зустрічним позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання права власності за набувальною давністю,

за апеляційною скаргою представника приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Шереметьєвої Л.А.,-

встановив:

У грудні 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» звернулось до суду із названим позовом.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» просило витребувати у ОСОБА_1 транспортний засіб «Audi A7 Sportbask 2.8 FSI», шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , рік виробництва 2012, д.н.з НОМЕР_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладений договір фінансового лізингу, об`єктом якого є вказаний автомобіль.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 15 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року, відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором та вилучення транспортного засобу.

Рішенням суду встановлено нікчемність укладеного договору лізингу, внаслідок чого був задоволений зустрічний позов про застосування наслідків нікчемного правочину.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» вважає, що правові підстави для збереження відповідачем даного транспортного засобу відпали.

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання права власності на майно за набувальною давністю.

Зазначала, що вимог від позивача про повернення транспортного засобу не отримувала.

Оскільки ТОВ «Порше Лізинг Україна» неправильно обрано спосіб захисту, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на транспортний засіб за набувальною давністю.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 рокупозов товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 задоволено.

Витребуваноу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» транспортний засіб «Audi A7 Sportbask 2.8 FSI», шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , рік виробництва 2012, д.н.з НОМЕР_3 .

В зустрічному позові приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання права власності за набувальною давністю відмовлено.

В апеляційній скарзі представник приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1.просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічну позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Порше Лізинг Україна» зазначив, що доводи апеляційної скарги безпідставні та необгрунтовані, а рішення суду першої інстанції прийнято із правильним застосуванням норм матеріального права та із дотриманням норм процесуального права.

У судовому засіданні представник приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ТОВ «Порше Лізинг Україна» проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки передача транспортного засобу відповідачу відбулась за нікчемним правочином, тому на відносини сторін у цій частині розповсюджуються положення ст. 1212 ЦК України. Відтак вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» суд вважав обґрунтованими.

Проте повністю з такими висновками суду погодитись не можна.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із відсутності визначених ст. 344 ЦК України елементів, які б давали відповідачу право на визнання за нею права власності на передане в лізинг майно. Суд не прийняв доводи щодо неправильно обраного позивачем способу захисту, а також пропуску строку для звернення до суду.

Встановлено, що 12 липня 2012 року між позивачем та відповідачем укладений договір фінансового лізингу № 00005420, за умовами якого позивач передав відповідачу у користування транспортний засіб «Audi A7 Sportbask 2.8 FSI», шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , рік виробництва 2012, строком на 60 місяців.

Відповідач зобов`язалася прийняти та користуватися автомобілем, сплачувати встановлені договором орендні платежі та повернути автомобіль позивачу відповідно до умов договору.

Відповідно до умов договору: вартість транспортного засобу становить еквівалент 70 324 доларів США; авансовий платіж - еквівалент 17 581 доларів США; обсяг фінансування - еквівалент 52 743 доларів США; лізинговий платіж - еквівалент 1 499 доларів США; адміністративний платіж - еквівалент 1 054 доларів США; кількість лізингових платежів - 60; строк лізингу - 60 місяців.

Приватнимнотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 сплачено 862 936 грн 98 коп., на виконання договору в частині викупу автомобіля.

20 квітня 2016 року позивачем на адресу відповідача направлена вимога № 00005420 про сплату заборгованості, повернення об`єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року, відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» до відповідача про стягнення заборгованості та вилучення об`єкту лізингу.

Задоволено зустрічний позов відповідача, стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» сплачені за нікчемним договором кошти в розмірі 862 936 грн 98 коп.

Постановою Верховного Суду від 12 квітня 2023 року рішення в частині застосування наслідків недійсності правочину скасовано.

У задоволенні зустрічного позову про стягнення сплачених за умовами договору коштів відмовлено за пропуском строку позовної давності.

Обґрунтовуючи позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» зазначило, що правові підстави для збереження ОСОБА_1 транспортного засобу відпали, оскільки рішенням суду встановлено нікчемність укладеного між сторонами договору лізингу.

Обґрунтовуючи зустрічний позов, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 зазначила, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» неправильно обрано спосіб захисту, а також пропущено строк позовної давності для звернення до суду, оскільки вона користується транспортним засобом з 2012 року відкрито, добросовісно та безперервно.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом ст. 1212 ЦК України передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, провадження № 14-32цс19, від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, провадження № 14-175цс21).

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Із матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду із позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна» обґрунтовувало свої вимоги положеннями ст. 1212 ЦК України, та ст.ст. 387, 388 ЦК України.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Так, транспортний засіб «Audi A7 Sportbask 2.8 FSI», не вибув з володіння ТОВ «Порше Лізинг Україна» поза його волею, а на підставі укладеного договору фінансового лізингу № 00005420.

Відтак, норма ст. 388 ЦК України не може бути застосована до даних правовідносин.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо необхідності застосування ст. 1212 ЦК України, оскільки транспортний засіб набутий на підставі договору лізингу, який в подальшому постановою Верховного Суду України визнаний нікчемним, відтак вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» є обґрунтованими.

Проте, в зустрічній позовній заяві представник приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 просить застосувати строк позовної давності до первісного позову, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ст. 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

Встановлено, що виконання договору між сторонами розпочалось з дня його укладення, тобто з 12 липня 2012 року. Із позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулось у 2016 році, тобто з пропуском позовної давності.

Вказаний висновок підтверджується позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 752/7218/16-ц.

Відтак, у задоволенні позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про витребування майна слід відмовити, у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 05 червня 2023 року в частині задоволення позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Для набуття права власності на майно за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто, особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із відсутності визначених ст. 344 ЦК України елементів, які б давали відповідачу право на визнання за нею права власності на передане в лізинг майно.

Суд обґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічного позову приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про визнання права власності за набувальною давністю, а тому в цій частині рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 рокув частині задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про витребування майна скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про витребування майна відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 13 326 грн 12 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 22 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко