Справа № 523/5876/24
Провадження №2/523/3453/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2024 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за участю позивача ОСОБА_1 , її представника - адвоката Румянцева О. Г., представника відповідача - адвоката Ульянова І. М.,

Установив

ОСОБА_1 , через свого представника-адвоката Румянцева О.Г. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та просила стягнути відшкодованя матеріальної шкоди в розмірі 149950 грн. 67 коп.; відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 грн. 00 коп.; відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу в розмірі 2000,00 коп.; відшкодування витрат на залучення експерта в розмірі 4000 грн.00 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2730 грн. 71 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.02.2023 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення автомобіля «BMW» р.н. НОМЕР_1 з автомобілем «BMW Х5» р.н. НОМЕР_2 з подальшим відкиданням на автомобіль «Smart» р.н. НОМЕР_3 , внаслідок якої автомобіль ОСОБА_1 «BMW Х5» р.н. НОМЕР_2 було пошкоджено, чим заподіяно матеріальну шкоду.

Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано ОСОБА_2 , який керував автомобілем «BMW» р.н. НОМЕР_1 , що підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси по справі №523/4845/23 від 18.05.2023 року, яка постановою ОАС від 14.09.2023 року залишена без змін.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА» відповідно до полісу №AT/3752821. Страховиком ПАТ НАСК «ОРАНТА» 11.10.2023 року виплачено страхове відшкодування у розмірі 150000, 00 грн з урахуванням суми франшизи.

Висновком експерта №58-23 від 05.04.2023 року встановлено, що автомобіль ОСОБА_1 «BMW Х5» р.н. НОМЕР_2 визнано експертом фізично знищеним, оскільки вартість його відновлювального ремонту становить 835568, 27 грн. і перевищує ринкова вартість цього автомобіля в непошкодженому стані 464038,49 грн. Повний розмір заподіяної матеріальної шкоди складає 299950,67 грн., з яких страховиком відшкодовано лише 150000,00 грн. ОСОБА_1 додатково понесла витрати на евакуацію її автомобіля та на залучення експерта.

Окрім матеріальної шкоди, протиправною поведінкою ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 та знищенням майна ОСОБА_1 , останній заподіяна моральна шкода, оцінена позивачем у сумі 100000,00 грн.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 і звернулася із зазначеним позовом до суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 15 квітня 2024 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

08 жовтня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позовні вимоги заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Позивач та її представник в судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві.

Суд з`ясував обставини справи, вислухав позивача, її представника та представника відповідача, дослідив та проаналізував долучені докази та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно дост. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 28.02.2023 року о 11:30 годині, ОСОБА_2 керуючи автомобілем «BMW» р.н. НОМЕР_1 по вул.Миколаївська дорога 225 в м.Одесі, здійснив проїзд перехрестя Миколаївська дорога вул.Лиманна на заборонений жовтий сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем «BMW Х5» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , яка закінчувала маневр повороту ліворуч на вул.Лиманна, рухаючись у зустрічному напрямку, в результаті чого автомобіль «BMW Х5» р.н. НОМЕР_2 здійснив зіткнення з автомобілем «Smart» р.н. НОМЕР_3 . В наслідок настання дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 18.06.2023 року ОСОБА_2 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою ОАС від 14.09.2023 року апеляційна скарга ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 18.06.2023 року залишена без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Власником пошкодженого автомобіля «BMW Х5» р.н. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 .

Судовим експертом у висновку експерта №58-23 від 05.04.2023 року визначено, що вартість ремонту автомобіля ОСОБА_1 перевищує його ринкову вартість у непошкодженому стані.

Згідно з п.30.1 ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з висновком про оцінку, виконаним оцінювачем відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 30.2 ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що власнику фізично знищеного транспортного засобу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Для повного відшкодування завданої шкоди і страховиком, і винним водієм суду необхідно встановити ринкову вартість автомобіля до ДТП та вартість деталей, вузлів та агрегатів фізично знищеного ТЗ після ДТП.

У висновку №58-23 від 05.04.2023 року експертом визначено ринкову вартість автомобіля «BMW Х5» р.н. НОМЕР_2 у пошкодженому в ДТП 28.02.2023 року стані, яка дорівнює 164087,82 грн. Отже, різниця між вартістю до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 299950,67 грн.

У ч. 1 ст. 22 ЦК України зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За змістом норми, закріпленої в ст. 1166 ЦК України, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Проте, крім загального правила, є спеціальні, передбачені законом. Одним із таких спеціальних правил є норми про страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що страховиком ОСОБА_2 відшкодовано частину заподіяної шкоди у розмірі 150000,00 грн, стягненню з ОСОБА_2 підлягає сума 149950,67 грн.

Витрати ОСОБА_1 на евакуацію її автомобіля з місця ДТП в розмірі 2000,00 грн. також підлягають стягненню з ОСОБА_2 , оскільки ці витрати стали наслідком пошкодження відповідачем автомобіля позивача.

Доводи представника відповідача про неналежність та недопустимість висновку експерта №58-23 від 05.04.2023 року суд не бере до уваги з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Відповідно до ч. 6 ст. 106 ЦПК України (Проведення експертизи на замовлення учасників справи) у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Судом встановлено, що висновок експерта №58-23 від 05.04.2023 року містить вказівку щодо обізнаності експерта про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок. Водночас, не містить вказівку про його складення для подання до суду, оскільки ОСОБА_1 звернулася до судового експерта з заявою про проведення експертного дослідження за 12 місяців до дати звернення до суду з даним позовом, коли ще не набула статусу учасника справи.

Правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 р. у справі № 522/1029/18, на який посилається представник, не є релевантними до правовідносин, які виникли у даній справі, оскільки вони стосуються висновку експерта, який складений у 2014 році, на замовлення учасника справи. Окрім того, у справі № 522/1029/18 судом не було враховано зазначений висновок, оскільки можливість складання висновку за зверненням учасника справи станом на 2014 рік не була передбачена цивільним процесуальним законодавством, а встановлена з 15.12.2017 р. - дати набрання чинності такими змінами до ЦПК України, в тому числі, в частині викладення ст. 106 цього Кодексу у відповідній редакції.

За положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5-7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Стороною відповідача не доведено жодними належними та допустимими доказами невідповідність висновку експерта №58-23 від 05.04.2023 року положенням законодавства України. Відповідач не заявляв клопотання про проведення нової або додаткової експертизи в рамках розгляду зазначеної цивільної справи.

Крім того, положення ч. 1 ст. 113 ЦПК України дозволяють, у разі якщо висновок експерта визнано неповним або неясним, призначення додаткової експертизи, виконання якої може бути доручено тому самому експерту (експертам).

Відповідач також не клопотав перед судом про допит експерта для отримання пояснень щодо висновків, право на що передбачено ч. 5 ст. 102 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди маж визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

В даному випадку, приймаючи до уваги посилання позивача на спричинення йому моральної шкоди та враховуючи те, що у зв`язку із протиправними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу довелося докладати зусиль для відновлення його порушеного права, що стало причиною моральних страждань, суд погоджується з вимогами позивача про необхідність відшкодування такої моральної шкоди та задовольняє позовні вимоги в цій частині позову частково шляхом стягнення моральної шкоди у розмірі 4000 гривень.

Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на залучення експерта в розмірі 4000,00 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує в тому числі чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову (ч.2 ст.141 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст.141 ЦПК України).

Як вбачається з долученої квитанції від 05.04.2023 року позивачем було сплачено 4000,00 грн. за залучення експерта для проведення експертного дослідження з визначення розміру заподіяного збитку. Оскільки судом враховано експертний висновок, витрати на його складення підлягають стягненню з відповідача.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,5,10,12, 211, 258, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 149950, 67 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу в розмірі 2000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , моральну шкоду, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 4000, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , відшкодування судових витрат у вигляді витрат на залучення експерта в розмірі 4000, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , відшкодування судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2730,71 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2024 року.

Суддя