Єдиний унікальний номер 676/4302/24
Номер провадження 2/725/1386/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці

в складі:

головуючого судді - Нестеренко Є.В.

за участю:

секретаря судового засідання Кочут М.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Першотравневого районного суду м. Чернівці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, місце знаходження: м. Чернівці, вул. Українська, буд. 43, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство оборони України, місце знаходження: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що відповідно до ордеру на жиле приміщення серії КП № 002889 від 10.12.2021 року ОСОБА_3 отримав однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 24,6 кв. м., як сім`я у складі однієї особи.

На підставі вказаного ордеру позивач зареєстрував своє місце проживання у зазначеній квартирі.

15 грудня 2023 року позивач звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України з листом, до якого додав заяву встановленого зразка про передачу квартири у власність разом із іншими додатками.

Відповідач своїм рішенням від 06 березня 2024 року №576/567 відмовив позивачу у передачі у приватну власність квартири, оскільки ОСОБА_3 вже отримував безкоштовно житло у власність, а відтак його право на приватизацію житла вже використано.

Позивач вважає, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці безпідставно та незаконно відмовив у оформленні передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_2 , чим порушив його права на визнання права на приватизацію житла.

Оскільки, позивачем 08.10.1996 року на підставі розпорядження органу приватизації житла №20658 отримано в особисту власність квартиру АДРЕСА_3 , загальна площа даної квартири становила 30.6 кв. м. при нормі 31 кв. м., проте згідно довідок від ПАТ «Державний ощадний банк України» сума невикористаних позивачем житлових чеків становить 0.07 грн.

У зв`язку з вищевикладеним, посилаючись на норми матеріального права, просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України у формі листа №576/567 від 06 березня 2024 року, щодо відмови ОСОБА_3 у передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_2 , визнати за ОСОБА_3 , право на приватизацію квартири АДРЕСА_2 безоплатно, в межах залишку не отриманої площі та з правом викупу надлишкової загальної площі квартири, зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України, як орган приватизації вжити передати ОСОБА_3 , квартири АДРЕСА_2 , та здійснити її приватизацію.

21.08.2024 року представник відповідача КЕВ м. Чернівці подав до суд відзив на позовну заяву у якому вказав, що не погоджується із твердженнями позивача, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_3 має намір приватизувати ще одну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 45,4 кв. м., проте згідно з п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз і вказує про те, що з даною нормою не передбачається можливість приватизація квартир декілька разів. Тому просив відмовити у задоволенні позову позивача за безпідставністю та необґрунтованістю вимог, посилаючись на те, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці не порушує права позивача.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05 серпня 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 серпня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

30.10.2024 року Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці за клопотанням відповідача до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору залучено Міністерство оборони України.

До початку розгляду справи представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає.

До початку розгляду справи від представника відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, заперечує щодо задоволення позовних вимог, підтримує позицію, обґрунтовану у відзиві на позовну заяву.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації.

Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України,суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням,що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до ордеру на жиле приміщення серії КП № 002889 від 10.12.2021 року ОСОБА_3 отримав однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 24,6 кв. м., як сім`я у складі однієї особи (а. с. 7).

У подальшому, позивач зареєстрував своє місце проживання у зазначеній квартирі, що підтверджується витягом № 1771/04-09 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с. 8).

15 грудня 2023 року позивач звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України з листом, до якого додав заяву встановленого зразка про передачу квартири у власність разом із іншими додатками (а. с. 9-11).

Рішенням від 06 березня 2024 року №576/567 позивач відмовив позивачу у передачі у приватну власність квартири, оскільки ОСОБА_3 вже отримував безкоштовно житло у власність, а відтак його право на приватизацію житла вже використано (а. с. 12-13).

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав.

Крім того, ст. 9 Житлового Кодексу України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

При цьому, із змісту ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482XII приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Зокрема, згідно ч.1 ст. 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Положеннями ч.1 ст. 3 Закону визначено, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та п.13 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Згідно пунктів 4, 5 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнату комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника. Передача житла у власність громадян здійснюється безоплатно виходячи з розрахунку санітарної норми (21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю).

Відповідно до норми ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482XII органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених законом.

Так, зокрема у статті 2 Закону № 2482XII вказано, що не підлягають приватизації: квартири музеї; квартири (будинки), розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Отже, з аналізу вказаних норм матеріального права можна дійти висновку, що приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання громадян та спрямована на створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, а тому позивач, який постійно мешкає у квартирі АДРЕСА_2 , та законно набув право на її користування, має право на безоплатну приватизацію даної квартири згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

При цьому, як вже вказувалося судом, на підставі положень ч.1 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та п.13 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Як встановлено в ході розгляду справи на підставі наданих сторонами доказів, згідно довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» від 17.01.2017 року № 035/156 сума невикористаних позивачем житлових чеків складає 0,07 грн. Також згідно довідок ПАТ «Державний ощадний банк України» від 03.11.2023 року №120.82-48/161 та Кам`янець Подільської міської ради від 03.11.2023 року №01-38/376 залишки житлових чеків позивач не використав, участі в приватизації житла не приймав. Та згідно довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» від 29.05.2024 року № 055-05/120107 залишок у позивача невикористаних житлових чеків становить станом на 29 травня 2024 року 0,07 грн. (а. с 14-17).

Крім того, сторони не оспорюють, що житловий багатоквартирний будинок по АДРЕСА_4 був побудований за кошти Міністерства оборони України.

За таких обставин, суд вважає, що саме відповідач - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України наділений правом створити уповноважений орган з приватизації квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, а тому позивач правомірно звернувся з вимогою саме до КЕВ м. Чернівці про вжиття заходів щодо приватизації квартири. Невжиття відповідачем заходів щодо приватизації квартири порушує право позивача, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, ст. 40 Конституції України передбачено право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 55 Конституції, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Таким чином, судом встановлено, що позивач правомірно звернувся до відповідача КЕВ із заявою, щодо безоплатної приватизації квартири, який в свою чергу прийняв рішення від 06 березня 2024 року №576/567, що не позбавляє права позивача оскаржити таке рішення у судовому порядку, а тому в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що порушене право підлягає захисту в обраний позивачем спосіб, а заявлені вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482XII,Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011XII, ст.ст. 321,345,392 ЦК України, ст.ст. 4-6, 76-81, 83,258-259, 268, 273, 354-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, місце знаходження: м. Чернівці, вул. Українська, буд. 43, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство оборони України, місце знаходження: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці Міністерства оборони України у формі листа № 576/567 від 06.03.2024 року щодо відмови ОСОБА_3 у передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ), право на приватизацію квартири АДРЕСА_2 , безоплатно, в межах залишку не отриманої площі та з правом викупу надлишкової загальної площі квартири.

Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України, як орган приватизації передати у власність ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ), квартири АДРЕСА_2 , та здійснити її приватизацію.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Є. В. Нестеренко