Справа № 171/1119/24
Номер провадження 2/184/983/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Томаша В.І.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на весь час її навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з моменту подачі цієї заяви і до закінчення нею навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на даний час ОСОБА_4 навчається в технікумі м. Вроцлав (Польща). Дитина навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Позивач не в змозі сама утримувати дочку так як ніде не працює і живе на допомогу для переміщених осіб від Країни Польща. Відповідач, будучи батьком позивача, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Наведене стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача заперечували в повному обсязі, згідно наданого до суду відзиву на позов. Так, як вказує відповідач, у позові викладені обставини , які не відповідають дійсності, оскільки в позові зазначено, що позивач разом з дитиною виїхала з України до Польщі після воєнного вторгнення рф на територію України в цілях безпеки. Ця інформація є обманом, оскільки позивач виїхала за кордон (до Польщі) у 2017 році на постійне місце проживання, а не у 2022 році у зв`язку з російською агресією. І дочка, і колишня дружина вже отримали «польську карту побуту», вони не є евакуйованими через напад росії. Позивач більше 7 років проживає у Польщі і не може бути особою, життя якої фінансується урядом Польщі як переміщеної особи. Ця інформація є очевидно неправдою. Відповідач вважає, що вона зазначена у позові виключно для створення враження у суду про вкрай тяжке матеріальне становище позивача, що не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_3 працює, має достатньо коштів для проживання в країні Польща, де заробітки значно вищі за заробітки в м. Зеленодольськ. Крім того, позивач зазначивши, що останнє відоме їй місце проживання відповідача - АДРЕСА_1 , оскільки в 2018 році позивач звернулась до суду з позовом про визнання відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі, позов було задоволено. Крім того, позивач у своїй позовній заяві не навела жодного аргументу, обґрунтування, доказу щодо потреби доньки в отриманні від батька матеріальної допомоги. До матеріалів позовної заяви долучена довідка навчального закладу, в якій зазначено, що ОСОБА_5 є ученицею в 2023/2024 навчальному році III класу Технікуму перукарського мистецтва в м. Вроцлав за спеціальністю технік-перукар. Позовна заява подана до суду 15.05.2024 року. 2023-2024 навчальний рік закінчився у червні 2024 року. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження продовження донькою навчання після червня 2024 року, тому аліменти за позовом ОСОБА_3 могли б бути стягнуті виключно за період з 15.05.2024 року по 21.06.2024 року (дата закінчення навчального року), тобто за один місяць. Разом з тим, відповідач сам зараз знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Він працевлаштований в ПрАТ «ВП «ТЕХМАШ » електрозварником ручного зварювання. Підприємство не працює кілька місяців, його працівники не отримують заробітну плату. З 01.08.2024 року відповідача, як і інших працівників підприємства ,відправили у відпустку без збереження заробітної плати. Таким чином, відповідач на даний час залишився без будь-яких засобів існування, заробітну плату не отримує, інші доходи відсутні. Крім того, відповідач зараз доглядає за хворою матір`ю, ОСОБА_6 , яка потребує його постійної присутності та допомоги, оскільки через порушення функцій організму не здатна самостійно пересуватись, не здатна до самообслуговування. Ця обставина виключає його працевлаштування на іншому підприємстві для свого матеріального забезпечення. Відповідач не має можливості на даний час надавати матеріальну допомогу дорослій доньці, у зв`язку з її навчанням, оскільки вся його увага, зусилля, фізичні сили направлені на догляд за хворою матір`ю, у якої крім нього, відсутні особи, що зобов`язані здійснювати за нею догляд.

У свою чергу, представник позивача надала відповідь на відзив, згідно якого в долученому до відзиву ордері виданому ОСОБА_2 зазначено, що у останньої є право на надання правничої (правової-) допомоги ОСОБА_1 , проте, всупереч вимогам пп.12.5 п.12 Положення в ордері не зазначено інформації про те ким та коли видане посвідчення адвоката - ОСОБА_2 . Таким чином, сторона позивача приходить до висновку, що участь адвоката Маркової С.В. в даний період часу не підтверджена в розрізі повноважень такої особи на здійснення представництва відповідача. Окрім того, у відзиві вказано, що позивачка виїхала за кордон у 2017 році на постійне місце проживання. Але вона мала можливість повернутись до України, якби не російська агресія. Отримання карти побуту ніяк не впливає на можливість пересування та тимчасового перебування на території України. Донька навчається в Польщі так як має намір отримати освіту, зробити це на території України в даний період часу може нести загрозу її життю. Навчання донька продовжує у Польщі, та законодавчо не встановлено норм, які впливали б на обов`язок батька утримувати дитину, в період її навчання, навіть якщо вона отримує освіту за кордоном. Отже дана позиція відповідача не є підставою для відмови у позовних вимогах. Крім того, донька позивачки закінчила навчальний рік, слідуюча довідка про навчання має бути з 1 вересня та у випадку продовження судового розгляду буде відправлена до суду. Також, до матеріалів відзиву додано акт складений жителями АДРЕСА_2 , про те що відповідач проживає зі своєю матір`ю, здійснює догляд за нею, так як вона зі слів сусідів, вказаних в акті потребує догляду. Разом з тим, даний акт не може бути доказом у справі та підтвердженням того, що мати відповідача потребує догляду, так як вони не є лікарями, які ведуть контроль за станом її здоров`я, та відповідно не мають відповідної кваліфікації. Щодо встановлення діагнозу, наслідків хвороби та не можуть підтверджувати факт необхідності здійснення догляду за нею. Про необхідність здійснення догляду свідчить довідка ЛКК, яка видається в лікувальному закладі, на підставі засідання комісії лікарів та вивчення діагнозу громадянки. Офіційного оформлення догляду відповідач не оформлював, так як працює. І Відповідно здійснювати цей догляд не може. Його твердження щодо того, що з 01.08.2024 року він знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати, просить суд не брати до уваги, так як така відпустка є тимчасовим явищем, іншого в довідці не вказано і на момент винесення судом рішення він може знаходитись вже на місці свого працевлаштування, при цьому в повній мірі не здійснювати неоформлений догляд за матір`ю, що позбавить суд винести неупереджене та об`єктивне рішення. Квитанції, які відповідачем додано до відзиву ніякого відношення до лікування матері відповідача можуть не мати, так як в матеріалах відсутні призначення лікарів, а отже не доведена необхідність їх купувати, окрім того незрозуміло хто їх придбавав, з якою ціллю та для кого.

Суд, вислухавши доводи відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Як слідує з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 перебувала в цивільному шлюбі з ОСОБА_1 .

Від цього шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим виконавчим комітетом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області від 05 січня 2006 року.

На даний час позивач разом з дочкою проживають в Польщі.

ОСОБА_4 є повнолітньою особою, однак продовжує навчатися в технікумі м. Вроцлав (Польща).

Згідно довідки NP//2024/21 від 12.01.2024р., ОСОБА_5 є ученицею в 2023/2024 навчальному році III класу Технікуму перукарського мистецтва в м. Вроцлав «Копакабана» за спеціальністю технік-перукар.

Позивач, як матір дитини, не в змозі сама утримувати дочку.

Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6/1296-цс15 зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 478/2108/16-ц та від 29 січня 2018 року у справі 622/373/16-ц).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог позивача, відповідач та його представник вказують на те, що в довідці про навчання ОСОБА_4 вказано, що вона є ученицею в 2023/2024 навчальному році III класу Технікуму перукарського мистецтва в м. Вроцлав «Копакабана» за спеціальністю технік-перукар, а отже стягнення аліментів можливе з дня звернення до суду із даним позовом, тобто з 15.05.2024р. і до закінчення учбового року, тобто до 21.06.2024р.

Разом з тим, вказана довідка видана з урахуванням поточного учбового року та без урахування наступного учбового року, а отже аліменти слід стягувати до початку нового учбового року, тобто з 01 вересня 2024р.

Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу доньці на період її навчання, останній суду не надав.

Щодо твердження відповідача про те, що останній не має змоги сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, суд відноситься критично, оскільки останні є голослівними та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Враховуючи наведені обставини, зважаючи на те, що відповідач є працездатною особою, однак наразі перебуває у відпустці без збереження заробітної плати, беручи до уваги те, що на його утриманні перебуває матір, позивач навчається в технікумі м. Вроцлав на денній формі навчання, а тому не має змоги працювати і потребує матеріальної допомоги, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до часткового задоволення.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання про можливість батьком сплачувати аліменти на користь доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу).

Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 264-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для повнолітньої дитини що навчається щомісяця, починаючи з дати подання позову, тобто з 15.05.2024р. та до 01 вересня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 в дохід держави (Отримувач коштів: ГУК у м. Київі/м. Київ/22030106; Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок: № UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення в у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 15.08.2024р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш