Справа № 754/9896/24
У Х В А Л А

Іменем України

(про залишення заяви без розгляду)

14 серпня 2024 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І.

за участю секретаря судового засіданні Улезко О.О.

за участю заявника - ОСОБА_1 , адвоката Лебедєва В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області,

про встановлення факту постійного проживання батька на території України станом на 24 серпня 1991 року, -

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2024 року заявник, від імені якого діє адвокат Лебедєв В.В., звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання його батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ногир Приміського району Північно-Осетинської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки, на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Заява надійшла до суду та зареєстрована 09 липня 2024 року за вх. № 30907, і згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 липня 2024 року передана для розгляду судді Коваленко І.І.

Деснянський районний суд м. Києва ухвалою від 24 липня 2024 року відкрив провадження у справі № 754/9896/24, призначив справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 серпня 2024 року о 14:40 год, за клопотанням заявника залучив до участі у справі заінтересовану особу Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

30 липня 2024 року представник Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Слуговина О.В через систему "Електронний Суд" подала клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки в провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває справа за аналогічною заявою ОСОБА_1 .

08 серпня 2024 року представник заявника подав заперечення, вважає, що клопотання про залишення позову без розгляду є необґрунтованим. Він наводить такі аргументи:

1.02 квітня 2024 року заявник дійсно звертався до Печерського районного суду м. Києва з аналогічною заявою про встановлення факту постійного проживання його батька на території України станом на 24 серпня 1991 року;

2.08 квітня 2024 року Печерський районний суд м. Києва за його заявою відкрив провадження у справі № 757/14867/24-ц;

3.Заявник згодом змінив місце проживання на Деснянський район м. Києва. 03 червня 2024 року заявник припинив договір оренди кімнати у Печерському районі м. Києва;

4.15 червня 2024 року заявник надіслав до Печерського районного суду м. Києва заяву про залишення без розгляду його заяви про встановлення факту постійного проживання на території України, яку суд отримав 21 червня 2024 року, тому немає одночасного розгляду іншим районним судом міста Києва однієї і тієї ж справи;

5.у заяві є посилання на пункт 1 частини першої статті 257 ЦПК України, яка не може поширюватися на заяву ОСОБА_1 , який не відноситься до осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності.

Суд вислухав у судовому засіданні пояснення заявника, його представника, які підтвердили, що заявник дійсно звертався до Печерського районного суду м. Києва з аналогічною заявою про встановлення факту постійного проживання його батька на території України станом на 24 серпня 1991 року. 08 квітня 2024 року Печерський районний суд м. Києва за його заявою відкрив провадження у справі № 757/14867/24-ц. Суд призначив справу до судового розгляду на 12 вересня 2024 року. Водночас заявник та його представник заперечували проти залишення цій заяви без розгляду з підстав зміни місця проживання та подання заяви до Печерського районного суду м. Києва про залишення його заяви без розгляду.

Суд розглянув клопотання, встановив, що заявник ініціював два ідентичних судових провадження щодо одного і того ж питання. Незважаючи на подальші дії заявника щодо зміни місця проживання та його заяву про залишення без розгляду заяви в Печерському районному суді м. Києва, на сьогодні у провадженні судів існує дві тотожні справи. У цій справі, що розглядається Деснянським районним судом м. Києва, провадження у справі відкрито пізніше. Наявність двох судових проваджень щодо одного і того ж питання є достатньою підставою для залишення без розгляду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, яка була подана пізніше.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закон, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що: "позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору".

Суд бере до уваги, що судочинство здійснюється у порядку окремого провадження.

Водночас частина третя статті 294 ЦПК України визначає, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Принцип недопустимості одночасного розгляду одного й того ж спору різними судами, закріплений у пункті 4 частини першої статті 257 ЦПК України, є загальним для всього цивільного судочинства. Тому, незважаючи на те, що справи окремого провадження мають свої особливості, загальне правило про недопустимість одночасного розгляду аналогічних справ поширюється і на них, що відповідає легітимній меті: належне відправлення правосуддя та запобігання зловживанню процесуальними правами учасниками справ.

Отже, норми пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України застосовуються при розгляді справи у порядку окремого провадження, але з урахуванням особливостей, обумовлених таким розглядом. Якщо у позовному провадженні тотожність справ визначається за сукупністю таких елементів, як сторони, предмет і підстава позову, то у справах окремого провадження, зокрема, у справах про встановлення фактів, вирішальним є співпадіння особи заявника, змісту його заяви (який саме факт встановлюється) та мети, з якою він звернувся до суду.

Суд встановив, що Печерський районний суд м. Києва розглядає повністю тотожну цивільну справу № 754/9896/24 у порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання його батька, ОСОБА_2 , на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заявник та його представник це підтвердили.

Печерський районний суд м. Києва відкрив провадження у цій справі 02 квітня 2024 року. На час вирішення питання про відкриття провадження у справі № 754/9896/24, що розглядає Деснянський районний суд м. Києва, не була постановлена ухвала про залишення заяви без розгляду у справі № 754/9896/24.

За висновком суду наявність справи у провадженні Печерського районного суду м. Києва унеможливлює розгляд аналогічної справи Деснянської районним судом м. Києва.

Подання заяви про залишення його заяви про встановлення факту без розгляду у справі № 754/9896/24 або зміна місця проживання не є достатніми підставами для нового звернення до іншого суду з тим самим питанням. Розгляд справи закінчується ухваленням рішення суду або постановленням ухвали, а не внаслідок подання процесуальної заяви. Допоки питання про залишення заяви без розгляду в попередній справі судом не вирішено, подання нової заяви є недопустимим та передчасним. Це прямо випливає з положень ЦПК України, які забороняють одночасний (паралельний) розгляд тотожних справ.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява підлягає залишенню без розгляду з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 257 ЦПК України.

Заінтересована особа у своєму клопотанні послався на норми ЦПК кодексу України, вказавши, зокрема, на пункт 1 та 4 частини першої статті 257. Хоча пряме посилання на пункт 1 є формальною помилкою, з контексту клопотання очевидно, що заявник мав на увазі пункт 4 цієї ж частини, оскільки саме на наявність тотожної справи в іншому суді він посилається як на підставу для залишення заяви без розгляду. Таким чином, така помилка є очевидною опискою і не впливає на суть поставленого питання.

Керуючись пункт 4 частина перша статті 257, статті 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Клопотання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області - задовольнити.

2. Залишити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту постійного проживання батька на території України станом на 24 серпня 1991 року - без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 15 серпня 2024 року.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО