Справа №442/7984/24
Провадження №2/442/1871/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Павлів З.С.,

з участю секретаря судового засідання Голяк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про скасування арешту майна,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить скасувати обтяження заборону (архівний запис) на належний ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.10.2006 за №3879531 реєстратором Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення, б/н, 11.06.1990, Ощадбанк №6307 м.Дрогобич.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що їй, ОСОБА_1 , належить житловий будинок АДРЕСА_1 згідно Договору дарування від 30.06.1993, укладеного між нею та ОСОБА_2 , і посвідченого державним нотаріусом Стебницької державної нотаріальної контори Дякон Г.І. Після отримання у дар даний житловий будинок, вона стала в ньому проживати разом зі своєю сім?єю і проживає по даний час. Через наявність вікових захворювань, вона вирішила розпорядитися належним їй житловим будинком за життя, подарувавши його своїм дітям. Для оформлення відповідного договору вона звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Кекіс Г.С. Під час вивчення документів нотаріус виявила, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою накладено заборону (архівний запис) на вказаний житловий будинок, що унеможливлює подальше оформлення договору дарування від її імені. Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна за номером інформаційної довідки: 392245887 від 23.08.2024 вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1 накладено заборону, а саме: - 12.10.2006 за №3879531 реєстратором: Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою накладено заборону (архівний запис). - Підстава обтяження: повідомлення, б/н, 11.06.1990. Ощадбанк АДРЕСА_2 ; Об?єкт обтяження: невизначене майно, ціле, жиле, добудоване, АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_2 . Про наявність зазначеної заборони на відчуження (арешти) до цього часу їй відомо не було. Колишня власниця будинку ніколи не повідомляла про непогашені зобов?язання і без жодних обмежень уклала з нею вищевказаний Договір дарування житлового будинку у 1993 році. АТ «Ощадбанк» також ніколи не виставляв ніяких вимог до неї про погашення зобов?язань, на виконання яких була накладена заборона на вищевказаний житловий будинок. Як їй відомо, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно повідомлення Філії-Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» ТВБВ №10013/0242 від 09.08.2024 за №286, на ім?я ОСОБА_2 кредитна заборгованість відсутня. Наявність вищевказаної заборони на належний їй протягом 31-го року житловий будинок через зобов?язання колишнього власника, обмежує її конституційні права на вільне володіння своєю власністю, у зв?язку з чим вертається до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 26.09.2024 прийнято до розгляду даний позов, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 29.10.2024.

28.10.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки не є правонаступником Ощадбанку №6307 м.Дрогобич.

12.11.2024 представник позивача подала до суду відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 13.11.2024 підготовче провадження в справі закрито,призначено справу до судового розгляду на 09.12.2024.

Представник позивача адвокат Партика О.В. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У відзиві просив здійснювати розгляд справи у його відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Судом встановлено, що на підставі Договору від 30.09.1993 ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 жилий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №392245887 вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1 накладено заборону (архівний запис) , реєстраційний номер обтяження №3879531, зареєстровано 12.10.2006 реєстратором: Перша дрогобицька державна нотаріальна контора, 82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул.Гончарська, 11, підстава обтяження: повідомлення, б/н, 11.06.1990Ю Ощадбанк №_6307, м.Дрогобич, власник ОСОБА_2 .

Зі Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з довідкою Державного ощадного банку України Акціонерне товариство філія Львівське обласне управління ТВБВ №10013/0242 від 09.08.2024, виданої ОСОБА_1 про те, що у ТВБВ №10013/0242 філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , кредитна заборгованість по кредитах відсутня. Також в їхньому ТВБВ №10013/0242, відсутнє обтяження по об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 р. № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ст.317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

При вирішенні спору суд враховує, що зняття арешту з майна позивача не порушує прав інших осіб, не суперечить вимогам діючого законодавства,Конституції України, бере до уваги, що позивач позбавлений можливості вчинити правочини щодо майна, зважає, що позивачем доведені обставини на які він посилається в позовній заяві належними та допустимими доказами.

У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» - накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 - нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

Згідно ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути ... в т.ч. припинення дії, яка порушує право.

Враховуючи, що на належне позивачу майно накладено заборону, що порушує її право власності, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд і у матеріалах справи міститься інформація про відсутність невиконаних зобов`язань ОСОБА_1 перед АТ «Ощадбанк», суд дійшов висновку, що заборону на належний останній житловий будинок слід скасувати.

Щодо посилання представника відповідача про неналежність АТ «Ощадбанк», суд констатує наступне.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 № 821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилання їх впливу на підвищення ефективності економіки» реорганізовано діючі та утворено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово-будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР). Пунктом 8 зазначеної Постанови передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР.

За приписами ст.22 Закону СРСР№1305-1 від 06.03.1990 "Про власність в СРСР" у власності союзної республіки (тобто, Української РСР) перебувають майно органів влади і управління союзної республіки, культурні та історичні цінності народів союзної республіки, кошти республіканського бюджету, республіканські банки, республіканські страхові, резервні та інші фонди, а також підприємства і народногосподарські комплекси, вищі навчальні заклади республіканського значення, об`єкти соціально-культурної сфери та інше майно, що забезпечує суверенітет, господарську самостійність республіки, її економічний і соціальний розвиток.

З часу прийняття Українською РСР Закону України "Про власність" № 885-XII, тобто з 26 березня 1991 року, у статті 34 такого Закону було визначено об`єкти права загальнодержавної (республіканської) власності.

Згідно ст.34 Закону України "Про власність" загальнодержавну (республіканську) власність складають: земля, майно, що забезпечує діяльність Верховної Ради України та утворюваних нею державних органів; майно Збройних Сил, органів державної безпеки, внутрішніх військ і Державної прикордонної служби України; оборонні об`єкти; єдина енергетична система; системи транспорту загального користування, зв`язку та інформації, що мають загальнодержавне (республіканське) значення; кошти республіканського бюджету; республіканський національний банк, інші державні республіканські банки та їх установи і створювані ними кредитні ресурси; республіканські резервні, страхові та інші фонди; майно вищих і середніх спеціальних навчальних закладів; майно державних підприємств; об`єкти соціально-культурної сфери або інше майно, що становить матеріальну основу суверенітету України і забезпечує її економічний та соціальний розвиток.

Відповідно до пункту 2 Постанови ВРУ від 20.03.1991 "Про порядок введення в дію Закону України "Про банки і банківську діяльність" було оголошено власністю України Український Республіканський банк Держбанку СРСР, Український Республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку "Укрпромбудбанк", Український Республіканський Банк Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальним центрами, усіма активами, пасивами.

Наказом Українського Республіканського банку від 02.01.1992 за №2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31.12.1991 за №4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України).

Із статуту Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України, зареєстрованого НБУ 31 грудня 1991 року відомо, що Державний спеціалізований комерційний Ощадбанк України (Ощадбанк України), створений відповідно до Закону України від 20 березня 1991 року «Про банки та банківську діяльність» і входить в банківську систему України.

Постановою КМУ від 21.05.1999 за №876 "Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України" на виконання розпорядження Президента України від 20.05.1999 року №106 та з метою удосконалення структури і організації управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України, створення умов для більш ефективної реалізації державою прав власника вирішено перетворити Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) у відкрите акціонерне товариство „Державний ощадний банк України". Установлено, що Банк є правонаступником прав і обов`язків Ощадбанку. 02 червня 2011 року внесено зміни до Статуту Банку, якими слово «відкрите» змінено на «публічне».

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 р. №568 «Питання акціонерного товариства Державний ощадний банк України» затверджено статут такого банку, згідно якого цей банк є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, зареєстрованого Національним банком 31 грудня 1991 р. за №4.

З вищевикладеного вбачається, що з моменту створення системи Ощадбанків і до сьогоднішнього часу такі відносяться до державних банків, а відповідач є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, який перетворено з Українського Республіканського банку Ощадного банку СРСР в інтересах якого накладено заборону.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст.2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Скасувати обтяження заборону (архівний запис) на належний ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.10.2006 за №3879531 реєстратором Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення, б/н, 11.06.1990, Ощадбанк №6307 м.Дрогобич.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», , адреса: м.Київ, вул.Госпітальна, 12Г.

Суддя Павлів З.С.