Справа №468/982/24 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Провадження №22-ц/812/1650/24
Постанова

Іменем України

04 листопада 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Лівінського І.В., Тищук Н.О.,

із секретарем Ковальським Є.В.,

за участю:

представника позивача Притикіна І.І. ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Притикіна Ігоря Ігоровича на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області, вступна та резолютивна частини якого постановлені 05 вересня 2024 року о 13:35 год., повний текст складений судом 10 вересня 2024 року, під головуванням судді Муругова В.В., в приміщенні суду першої інстанції, по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та Миколаївської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудового розслідування та прокуратури,

в с т а н о в и л а:

У травні 2024 року представник ОСОБА_3 - адвокат Притикін І.І. звернувся в суд з вищезазначеним позовам, обґрунтовуючи його наступним.

Органом досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.

15 лютого 2018 року слідчим Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області був проведений обшук домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_3 . В цей же день, позивача затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17 лютого 2018 року слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави в розмірі 1 000 000 грн.

13 квітня 2018 року ОСОБА_3 змінено запобіжний захід на домашній арешт строком на 2 місяці, відповідно до ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва.

Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2018 року у кримінальному провадженні №0000644, який залишено без змін ухвалою Херсонського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року, його виправдано у зв`язку з тим, що не було доведено його вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Позивач вважає, що діями органу досудового розслідування, зокрема незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, затримання, тримання під вартою, перебування під слідством та судом, проведення обшуку та обмеження права пересування, йому завдано моральну шкоду, яка полягає у приниженні його ділової репутації, тривалих душевних стражданнях, порушенні Конституційних прав, переживаннях, втручання у приватне та сімейне життя, порушення нормальних життєвих зв`язків та вимушених змінах в організації життя.

Розмір відшкодування моральної шкоди повинен складати, на його думку, 108 800 грн, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством на момент прийняття судового рішення.

Тому, на підставі статей 1167, 1176 ЦК України, статей 1, 2, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» ОСОБА_3 просив стягнути з Державного бюджету України на свою користь 108 800 грн, виходячи з такого розрахунку: (незаконне перебування під слідством та судом з 15 лютого 2018 року по 02 квітня 2019 року - 13 місяців та 18 днів, мінімальна заробітна плата відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 квітня 2024 року становить 8000 грн, (13 місяців х 8000 грн = 104 000 грн; 18 днів х 8000 грн : 30 днів = 4800 грн)).

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 05 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування та прокуратури, в сумі 30 400 (тридцять тисяч чотириста) гривень.

В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди в більшому розмірі відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом відшкодування за рахунок держави завданої моральної шкоди неправомірними діями органів досудового розслідування і прокуратури щодо позивача. Розмір моральної шкоди розраховано, виходячи з розміру однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць. При цьому, базовим критерієм нарахування суд взяв мінімальну заробітну плату 1600 грн, посилаючись на ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», в якому встановлена мінімальна зарплата, як розрахункова величина для обчислення виплат за рішенням суду, у розмірі 1600,00 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача - адвокат Притикін І.І., посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при вирішенні спору, судом неправильно визначено розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування позивача під слідством.

При вирішенні цього питання суд мав виходити з розміру мінімальної заробітної плати, що діяла на час розгляду справи, і її розмір на момент розгляду справи відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становив 8 000 грн, а не 1600 грн, як помилково вважав суд. Тому, розмір відшкодування моральної шкоди за незаконне перебування під слідством протягом 13 місяців та 18 днів повинен бути визначений не менше ніж 108 800 грн.

11 жовтня 2024 року, 14 жовтня 2024 року, 16 жовтня 2024 року на адресу апеляційного суду від Миколаївської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, ГУНП в Миколаївській області надійшли відзиви на апеляційну скаргу, доводи яких зводяться до того, що вимоги апеляційної скарги безпідставні, необґрунтовані, скарга не підлягає задоволенню.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

У справі, встановлено, що 15 лютого 2018 року Заводським ВП ГУНП в Миколаївській області внесені відомості до ЄРДР за №0000644, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, та розпочате досудове розслідування (а.с.37).

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2018 року слідчому СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області надано дозвіл на проведення, в строк до 18 лютого 2018 року, обшуку домоволодіння, за місцем фактичного мешкання ОСОБА_3 , з метою виявлення та вилучення речових доказів по вказаному кримінальному провадженню. 15 лютого 2018 року здійснено обшук згідно з протоколом складеним слідчим СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області (а.с.38-45).

15 лютого 2018 року ОСОБА_3 був затриманий на підставі статті 208 КПК України, а згодом повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України (а.с.47).

17 лютого 2018 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з утриманням його в СІЗО м. Миколаєва строком в 60 днів (а.с.51-53).

13 квітня 2018 року змінено ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Надалі до Баштанського районного суду Миколаївської області в порядку, який передбачений пунктом 3 частини другої статті 283 КПК України, надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.

Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2018 року, залишеним без змін ухвалою Херсонського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року, ОСОБА_3 в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 309 КК України визнано невинуватим і виправдано, у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень. Вирок суду набув законної сили 05 жовтня 2022 року після перегляду його в апеляційному порядку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно пункту першого частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Частиною п`ятою статті 4 згаданого Закону визначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Ураховуючи те, що права позивача порушені у зв`язку з незаконними кримінальним переслідуванням протягом 13 місяців та 18 днів, в період з 15 лютого 2018 року (дата затримання позивача) до 02 квітня 2019 року (дата набрання законної сили виправдувальним вироком), суд першої інстанції вірно вважав, що у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди на підставі пункту першого частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки стосовно нього постановлено виправдувальний вирок.

Факт заподіяння позивачу моральної шкоди у цьому випадку презюмується.

Водночас, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд першої інстанції помилково застосував розрахункову величину мінімальної заробітної плати у розмірі 1600 грн.

Згідно з положеннями статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

У пункті 9 постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Тобто, законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом і цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18).

У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 295/692/17 (провадження № 61-7534св18), теж йдеться про те, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

У змісті постанов Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20, від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21, від 19 квітня 2023 року в справі № 336/10216/21, зазначається, що гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції не звернув увагу на положення частин другої та третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», роз`яснення зазначеної постанови пленуму Верховного Суду України та помилково взяв за основу обрахунку розмір мінімальної заробітної плати 1 600 грн, посилаючись на абз.3 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1 600 грн.

Проте, відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, не є його посадовим окладом, заробітною платою чи іншою виплатою, а тому підстави для застосування пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року до спірних правовідносин відсутні.

Таким чином, з урахуванням встановлених у справі обставин, обсягу заподіяної шкоди, глибини та тривалості моральних страждань, перебування позивача протягом тривалого часу під слідством, застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а у подальшому домашнього арешту, який обмежував його свободу пересування та обрання місця перебування, колегія суддів вважає за необхідне компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 визначити у розмірі 108 800 грн.

Обчислення розрахунку проведено виходячи з мінімального розміру заробітної плати на час розгляду справи, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (8000 грн) помноженого на кількість місяців перебування під слідством та судом, в даному випадку в період з 15 лютого 2018 року по 02 квітня 2019 року, що складає 13 місяців та 18 днів (8000*13=104 000 грн + 18 днів х 8000 грн : 30 днів = 4800 грн).

Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

Вирішуючи спір, суд не звернув увагу на зазначені обставини та положення наведених вище правових норм, які регулюють спірні правовідносини, що у відповідності до пунктів 1, 4 частини1 ст. 376 ЦПК України, є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення та стягнення на користь ОСОБА_3 108 800 грн в рахунок компенсації моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури.

Керуючись статтями 367, 374,376, 381 -384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Притикіна Ігоря Ігоровича задовольнити.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 05 вересня 2024 року в частині визначення розміру моральної шкоди змінити.

Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури, грошові кошти в розмірі 108 800 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді:

_____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 05.11.2024 р.