ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4743/24
Провадження № 2/210/1590/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 листопада 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Скотар Р.Є.,

за участі секретаря судового засідання: Новосилецького В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

В провадженні судді перебуває вищевказана справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що він протягом більш ніж 16 років працював на підприємстві відповідачів в умовах впливу шкідливих і небезпечних факторів виробничого середовища, з них: з 26.02.2007 року по 01.02.2009 року обрубувач фасоносталеливарного цеху ВАТ «АМКР», з 01.02.2009 року по 29.03.2018 року обрубувачем ливарно-ковальського виробництва ПАТ «АМКР», що загалом складає 11 років 22 дні, з 30.08.2018 року по 15.12.2023 року обрубувачем термообрубної ділянки, виробництво ФСЛЦ, ТОВ «ЛМЗ», що складає 5 років 5 місяців 9 днів.

При роботі обрубувачем позивач виконував наступні види робіт: роботи по обрубці, зачистці вирубці пневматичними інструментами або зубилом вручну, на стаціонарних і переносних наждаках. 02.04.2024 року Лікарсько-експертною комісією ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини « відповідно до Медичного висовку № 526 позивачу було встановлено такі професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні протрузій між хребцевих дисків в сегментах L1-L2, L3-L4, L4-L5, грижі диска на рівні L5-S1, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня); вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-серсорної полінейропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях. Захворювання професійні. Згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» умови праці позивача відносяться до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі».

У зв`язку із заподіянням з вини відповідачів шкоди здоров`ю позивача 08.08.2024 року ОСОБА_1 МСЕК первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65% (35% радикулопатія, 30% вібраційна хвороба) та 3 група інвалідності з 15.07.2024 року з переоглядом 10.07.2026 року.

Внаслідок отриманих професійних захворювань, позивач змушений постійно бути під наглядом лікарів, щороку проходити стаціонарне лікування для підтримання свого здоров`я, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури і лікування, тому просить суд стягнути на його користь з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 230 750,00 грн в якості відшкодування моральної шкоди без утримання податків, зборів та обов`язкових платежів, з відповідача ТОВ «Ливарно механічний завод» 230 750,00 грн в якості відшкодування моральної шкоди без утримання податків, зборів та обов`язкових платежів.

Рух по справі

Ухвалою судді від 20 серпня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 44).

На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідач Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» 10 вересня 2024 року надав до суду відзив на позов із доказами направлення стороні позивача.

На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод» 11 вересня 2024 року надав до суду відзив на позов із доказами направлення стороні позивача.

Ухвалою суду від 11 вересня 2024 року підготовче судове засідання відкладене, витребувано у ОСОБА_1 довідку, видану банківською установою про наявність у нього рахунку для поповнення (а.с.74-75).

Ухвалою суду від 09 жовтня 2024 року справу призначено до судового розгляду (а.с.89).

Позивач, у строк, визначений статтями 199, 278 ЦПК України, з урахуванням ухвали про прийняття позову та відкриття провадження у справі, правом подання відповіді на відзиви не скористався. На виконання ухвали суду від 11 вересня 2024 року довідку, видану банківською установою про наявність у нього рахунку для поповнення до суду не надав.

Аргументи учасників справи

Представник Відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Яводчак О.В. подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що до позовної заяви Позивачем не надано медичні документи, які б підтверджували перенесення ним стресових, агресивних і других негативних проявів стану здоров`я. Відсутність звернень Позивача до лікаря-психіатра говорить про те, що психічний стан його здоров`я не має відхилень від норми і не потребує психічної корекції лікаря. В матеріалах цивільної справи також відсутні розрахункові документи (касові чеки, квитанції) чи інші документи, які б свідчили про витрати пов`язані з відновленням психологічного стану, стану здоров`я, який був до виникнення ситуації. Зазначені документи є єдиними належними і допустимими доказами, які можуть свідчити про понесення Позивачем витрат на лікування та придбання ліків, оскільки розрахунковий документ свідчить про укладання договору роздрібної купівлі-продажу товару, яким є лікарські засоби.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведений факт спричинення моральних страждань, душевних переживань, порушення нормальних зв`язків, відповідно, заявлені вимоги є необґрунтованими. Також зазначив, що вимога Позивача про стягнення 461 500,00 грн., як компенсації моральної шкоди з Відповідача, є безпідставно завищеною, та такою, що не відповідає вимогам розумності та справедливості, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб Позивача і не повинен приводити до його збагачення. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник Відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод» - Тер-Товмасян Ю.Г. надала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що нормативними актами з охорони праці передбачаються заходи для максимально можливої нейтралізації дії шкідливих чинників, але не встановлюється заборон на проведення робіт у шкідливих умовах праці. Виробнича діяльність підприємства, яке використовує працю робітників у шкідливих умовах праці не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій з прав працівників на охорону праці, встановлених ст.ст. 5-8 Закону України «про охорону праці». Позивач маючи погіршення власного здоров`я, відчуваючи розвиток хвороби, не звільнявся з роботи, продовжував працювати в шкідливих умовах праці, а в 2018 році свідомо влаштувався на роботу у ТОВ «ЛМЗ» на посаду зі шкідливими умовами праці. Тобто позивач вчиняв дії щодо погіршення власного стану здоров`я, чим сприяв розвитку хвороби. Будь-яких порушень законодавства про працю відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання відповідач не вчиняв.

Також зазначила, що пред`являючи вимоги про стягнення з ПАТ «АМКР» та ТОВ «ЛМЗ» грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди в рівних частинах, позивач не враховує різний стаж роботи в шкідливих умовах праці на кожному з відповідачів. Враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні 07 листопада 2024 року позивач ОСОБА_1 присутній не був, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Ливарно-механічний завод» Тер-Товмасян Ю.Г. надала до суду заяву про розгляд справи без застосування засобів технічної фіксації, у задоволенні позову просила відмовити.

Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в судовому засіданні присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_1 (надалі Позивач), з 26.02.2007 року по 01.02.2009 року працював у відповідача на ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг» на посаді обрубувача фасоносталеливарного цеху, з 01.02.2009 року по 29.03.2018 року у відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на посаді обрубувача ливарно-ковальського виробництва. 29.03.2018 року звільнений у зв`язку з переводом до ТОВ «Ливарно-механічний завод» (а.с. 14-15).

ОСОБА_1 , з 30.03.2018 року по 15.12.2023 року працював у відповідача на ТОВ «Ливарно-механічний завод» на посаді обрубувача термообрубної ділянки, виробництво ФСЛЦ. 15.12.2023 року звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП (а.с. 15).

У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, Позивачем отримані хронічні професійні захворювання.

Відповідно до пункту 17 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 06 травня 2024 року (надалі акт Форми П-4), причиною виникнення професійного захворювання Позивача є те, що ОСОБА_1 працюючи на посаді обрубувача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в період з 26.02.2007 року по 29.03.2018 року та на посаді обрубувача ТОВ «Ливарно-механічний завод» в період з 30.03.2018 року по 15.12.2023 року, виконував комплекс робіт з обрубки, зачистці, вирубці різними пневматичними інструментами або зубилом вручну, на стаціонарних і переносних наждаках, в очисних барабанах, в електрогідравлічних установках, великогабаритних виливків з різних металів і сплавів, що мають велику кількість ребер. Під час виконання своїх трудових обов`язків та враховуючи професійний маршрут на підприємстві на ОСОБА_1 діяли шкідливі виробничі фактори, такі як фізичне навантаження та локальна вібрація (а.с. 31).

Відповідно до пункту 18 акту Форми П-4, причиною виникнення професійного захворювання Позивача є важкість праці: величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу двома руками складала 00 кг/с при нормі 70000кг/с, нахили корпусу 160-170 за зміну при нормі 51-100, перебування у незручній робочій позі складало 42-67 % при допустимому значенні 25%, вібрація локальна: еквівалентні рівні локальної вібрації на 4-5 дБ перевищували допустимий рівень, в період роботи позивача на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та на ТОВ «Ливарно-механічний завод» (а.с. 31).

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про наявність хронічного професійного захворювання від 02.04.2024 року № 526 ОСОБА_1 має захворювання професійного характеру (а.с. 35-36).

Згідно із виписки із акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 573797 від 08.08.2024 року Позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження з 15 липня 2024 року, дата чергового переогляду 10.07.2026 року (а.с. 34).

Згідно із виписки із акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 130155 від 08.08.2024 року Позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності (35% по радикулопатії, 30% по вібр. хворобі) та 3 група інвалідності з 15 липня 2024 року по 01 серпня 2026 року (а.с. 331).

Позивачу визначено потребу в медикаментозному лікуванні, забезпеченні засобами медичного призначення (а.с. 33).

Нормативно-правове обґрунтування

ОСОБА_1 знаходився в трудових відносинах з Відповідачами, тому правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою ХІ КЗпП України.

Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно з частин 3-4 статті 153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України).

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці, власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок.

Згідно статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Так, Актом форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 06.05.2024 року встановлено та підтверджено, що факт отримання професійного захворювання позивачем відбулося при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідачів.

При цьому, медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються медичними виписками, що містяться в матеріалах справи (а.с. 35-41).

Виходячи з норм частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини 1 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з частинами 1 та 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Висновки за результатами розгляду матеріалів справи

На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову.

Суд не бере до уваги доводи зазначені у відзиві, що позивач вчиняв дії щодо погіршення власного стану здоров`я, тому провина щодо отримання хронічного професійного захворювання лежить саме на позивачеві з огляду на наступне.

Між спричиненою моральною шкодою та отриманням професійного захворювання Позивача, яке пов`язане із тяжкою роботою на підприємстві Відповідачів, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Акт, складений за фактом отримання Позивачем хронічних професійних захворювань підприємством Відповідачів не оскаржувався.

При цьому суд бере до уваги Інформаційну довідку про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 від 10.01.2024 року, згідно якої умови виробничого середовища ОСОБА_1 обрубувача відносяться: по вмісту пилу та хімічних речовин в повітрі робочої зони до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі», по рівню шуму до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі», по рівню вібрації до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», по показникам мікроклімату до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», по важкості праці до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», по напруженості праці до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі». Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі» (п.12 Акту а.с.22-27, 29-30).

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки завдавача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із завданою шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина в завданні шкоди.

Відповідачі не скористалися обов`язком доведення відсутності своєї вини та не надали до суду доказів, які б доводили відсутність вини підприємства.

З письмових матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідачами не було достатньо створено безпечні умови праці, а тому вони також несуть відповідальність, включаючи і компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду. Відповідачами не доводився факт відшкодування ним позивачу моральної шкоди.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд медико - соціальною експертною комісією 08 серпня 2024 року, з урахування дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, в даному випадку належними відповідачами є роботодавці ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та ТОВ «Ливарно-механічний завод».

З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку, що відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та відповідач ТОВ «Ливарно-механічний завод» є особами, які несуть відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди Позивачу.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідачів є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

З письмових матеріалів справи встановлено, що позивач переносить моральні страждання, оскільки позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, постійно відчуває загальну слабкість, втому та постійні болі, стан здоров`я позивача не дає йому можливості тривалий час виконувати фізичну роботу, необхідність у постійних медичних оглядах, лікуванні, що призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які Позивач мав до моменту отримання професійного захворювання та втрати професійної працездатності.

При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Так, обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, тривалість роботи у відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - 11 років 22 дні та у відповідача ТОВ «Ливарно-механічний завод» а саме лише 5 років 5 місяців 9 днів, за наявності загального трудового стажу в умовах впливу шкідливих факторів 21 рік 11 місяців, а також характер та обсяг його душевних та фізичних страждань, тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані втратою професійної працездатності, зокрема 65 % втрати працездатності та третю групу інвалідності, тобто невідворотність та сталість наслідків від професійного захворювання протягом тривалого часу, у зв`язку із чим вважає за можливе стягнути з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в рахунок відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в сумі 160 000,00 (сто шістдесят тисяч) гривень, з відповідача ТОВ «Ливарно-механічний завод» грошові кошти в сумі 80 000,00 (вісімдесят тисяч) гривень.

Щодо судових витрат

При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подав позов про стягнення про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача ТОВ «Ливарно-механічний завод» в дохід держави судовий збір в сумі 1200,00 грн, з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір в сумі 1200,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 43, 46 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141,259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», , місце знаходження: місто Кривий Ріг, вулиця Криворіжсталі, 1, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , суму моральної шкоди завданої внаслідок ушкодження його здоров`я, у розмірі 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень 00 копійок, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод» (, 50095, Дніпропетровська область, м, Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , суму моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження її здоров`я у розмірі 80 000,00 (вісімдесят тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», , місце знаходження: місто Кривий Ріг, вулиця Криворіжсталі, 1, на користь держави судовий збір 1200,00 гривень (одна тисяча двісті гривень 00 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод» (, 50095, Дніпропетровська область, м, Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1) на користь держави судовий збір у розмірі 1200,00 грн. (одна тисяча двісті) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 07 листопада 2024 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (код , 50095, Дніпропетровська область, м, Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 1);

- відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод» (код , 50095, Дніпропетровська область, м, Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1).

Суддя: Р. Є. Скотар