ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/21/24Головуючий у 1-й інстанції Іваницький О.Р.
Провадження № 22-ц/817/958/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Дідух М.Є.

представника відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 599/21/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Жеребецька Ірина Орестівна, на ухвалу Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 серпня 2024 року (постановлену суддею Іваницьким О.Р., дата складення повного тексту судового рішення не зазначено) про повернення заяви про уточнення позовних вимог та закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Зборівської міської ради, ОСОБА_3 про визнання неправомірним рішення органу місцевого самоврядування, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Жеребецька І.О., звернулася до суду із позовом до Зборівської міської ради, ОСОБА_5 про визнання неправомірним рішення органу місцевого самоврядування та визнання незаконної державної реєстрації земельної ділянки, скасування державної реєстрації.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка покликалася на те, що вона є землекористувачем земельних ділянок загальною площею 0.32 га, які надані їй для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 .

Вказані земельні ділянки знаходяться в одному земельному масиві та їх загальна площа складає 0.32 га, що підтверджується відомостями із погосподарської книги с.Присівці в частині особистого землекористування ОСОБА_4 , рішенням за №197 вісімнадцятої сесії третього скликання Млиновецької сільської ради Зборівського району від 17 липня 2001 року «Про внесення змін до земельно-кадастрової книги».

Проте, між суміжними землекористувачами виник межовий спір, у зв`язку з чим відповідачка ОСОБА_5 намагається отримати у власність частину присадибної ділянки позивачки.

Так, межова границя земельних ділянок сторін повинна проходити у вигляді прямої лінії між їх господарствами, що відображено у викопіюванні із опорного плану с.Присівці Тернопільської області (масштаб 1:2000).

За результатами виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_2 , присадибній ділянці ОСОБА_6 присвоєно кадастровий номер :04:001:0434.

Однак фактичне землекористування сторін формується кривою лінією зигзагоподібної конфігурації, що суперечить опорному плану. Такі дії відповідачів призводять до зменшення площі земельної ділянки ОСОБА_4 .

У зв`язку з наведеним позивачка просила суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення №3961 від 19 листопада 2021 року дев`ятнадцятої сесії восьмого скликання Зборівської міської ради Тернопільської області «Про затвердження акту встановлення межових знаків;

- визнати неправомірним та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_2 , (присадибна ділянка) з кадастровим номером :04:001:0434, на ім`я ОСОБА_5

05 квітня 2024 року до закінчення підготовчого засідання представник позивачки адвокат Жеребецька І.О. подала заяву «про уточнення позовних вимог» в порядку ч.3 ст. 49 ЦПК України, згідно якої просила:

- визнати неправомірним та скасувати акт від 11 листопада 2021 року з приводу встановлення межових знаків між домогосподарствами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 комісії, утвореної розпорядженням голови Зборівської міської ради від 02 липня 2021 року;

- визнати неправомірним та скасувати рішення №3961 від 19 листопада 2021 року дев`ятнадцятої сесії восьмого скликання Зборівської міської ради Тернопільської області «Про затвердження акту встановлення межових знаків»;

- визнати неправомірним та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_2 , (присадибна ділянка) з кадастровим номером :04:001:0434, на ім`я ОСОБА_5 .

Ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 серпня 2024 року заяву про уточнення позовних вимог представника ОСОБА_4 від 05 квітня 2024 року, повернуто заявнику.

Провадження у даній справі закрито у зв`язку із набранням законної сили рішенням суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав за тими самими вимогами.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Жеребецька І.О., подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявлені первісні позовні вимоги не в повній мірі забезпечують позивачці захист її інтересів та порушених прав, а тому остання мала право доповнити позовні вимоги наступною додатковою вимогою про визнання неправомірним акту від 11 листопада 2021 року з приводу встановлення межових знаків між домогосподарствами гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , утвореної розпорядженням голови Зборівської міської ради від 02 липня 2021 року за № 161.

Зазначає, що у даному випадку має місце матеріально-правова вимога позивачки до відповідачів, заявлена згідно ч.3 ст.49 ЦПК України. Окрім того, на думку сторони апелянта, зазначена позовна вимога не може бути предметом іншого позову і не є обставиною, яка дає підстави вважати, що це є збільшення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, оскільки як із змісту позовних вимог, так і з змісту уточнення позовних вимог, зазначено норми процесуального права, які передбачають право позивача на зміну предмета позову шляхом доповнення позовних вимог.

Що стосується оскарження ухвали суду в частині закриття провадження у справі, посилається на те, що позовні вимогами у справі №599/2484/22 та у справі 599/21/24 не є тотожними.

У зв`язку з наведеним просить ухвалу Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 серпня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до суду не надходив.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Жеребецька І.О. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені у ній.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Крім того, 25 листопада 2024 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від представника ОСОБА_5 - адвоката Вароди П.Б. надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

В грудні 2022 року ОСОБА_4 звернулася до Зборівського районного суду Тернопільської області (справа 599/2484/22) з позовом до Зборівської міської ради, ОСОБА_5 в якому просила суд визнати неправомірним та скасувати рішення №3961 від 19 листопада 2021 року дев`ятнадцятої сесії восьмого скликання Зборівської міської ради Тернопільської області «Про затвердження акту встановлення межових знаків» (т.1 а.с.105-107).

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 липня 2023 року вказаний позов задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано рішення №3961 від 19 листопада 2021 року дев`ятнадцятої сесії восьмого скликання Зборівської міської ради Тернопільської області «Про затвердження акту встановлення межових знаків».

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 липня 2023 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову апеляційний суд виходив з того, що звертаючись із позовом ОСОБА_4 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення її прав на приватизацію земельної ділянки, яка перебуває в її користуванні, внаслідок прийняття Зборівською міською радою оскаржуваного рішення від 19 листопада 2021 року №3961.

У січні 2024 року ОСОБА_4 звернулася до суду (справа № 599/21/24) з новим позовом до Зборівської міської ради, ОСОБА_5 якому просила суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення №3961 від 19 листопада 2021 року дев`ятнадцятої сесії восьмого скликання Зборівської міської ради Тернопільської області «Про затвердження акту встановлення межових знаків;

- визнати неправомірним та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_2 , (присадибна ділянка) з кадастровим номером :04:001:0434, на ім`я ОСОБА_5

05 квітня 2024 року, до закінчення підготовчого засідання, представник позивачки адвокат Жеребецька І.О., у відповідності до ч.3 ст.49 ЦПК України, яка надає позивачу право змінити предмет або підстави позову, подала заяву «про уточнення позовних вимог», згідно якої виклала позовні вимоги в наступній редакції:

- визнати неправомірним та скасувати акт від 11 листопада 2021 року з приводу встановлення межових знаків між домогосподарствами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . комісії утвореної розпорядженням голови Зборівської міської ради від 02 липня 2021 року;

- визнати неправомірним та скасувати рішення №3961 від 19 листопада 2021 року дев`ятнадцятої сесії восьмого скликання Зборівської міської ради Тернопільської області «Про затвердження акту встановлення межових знаків»;

- визнати неправомірним та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_2 , (присадибна ділянка) з кадастровим номером :04:001:0434, на ім`я ОСОБА_5 .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц.

Процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

подання іншого (ще одного) позову, чи

збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

об`єднання позовних вимог, чи

зміну предмета або підстав позову.

При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

За приписами частини шостої статті 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржена.

При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2021 року у справі справа № 405/3360/17.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 вказано, що предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15).

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19, від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20 від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21.

Щодо повернення заяви про уточнення позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Звертаючись до суду із заявою про уточнення позовних вимог представник позивачки адвокат Жеребецька І.О. посилалася на ч.3 ст.49 ЦПК України та виклала новий зміст позовних вимог. Вказана заява подана стороною позивача до закінчення підготовчого засідання, тобто з дотримання вимог ЦПК України.

З огляду на викладе, колегія суддів приходить до висновку, що заяву представника позивачки адвоката Жеребецької І.О. від 05 квітня 2024 року про уточнення позовних вимог слід розцінювати як зміну предмета позову, що відповідає вимогам ч.3 ст.49 ЦПК України.

На вказані обставини суд першої інстанції не звернув уваги та передчасно повернув таку заяву заявнику.

Щодо закриття провадження у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Закриваючи провадження у даній справі на підставі п.3 ч.1 ст.355 ЦПК України суд першої інстанції виходив із того, що матеріально-правові вимоги у справі №599/2484/22 та №599/21/24 є тотожними, підстави та предмет позов є ідентичними.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 липня 2023 року у справі 599/2484/22 задоволено позов ОСОБА_4 до Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_5 про визнання неправомірним рішення органу місцевого самоврядування щодо встановлення межової границі.

Визнано неправомірним та скасовано рішення №3961 від 19 листопада 2021 року дев`ятнадцятої сесії восьмого скликання Зборівської міської ради Тернопільської області «Про затвердження акту встановлення межових знаків».

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року справі 599/2484/22 задоволено скаргу ОСОБА_5 . Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 липня 2023 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Разом з тим, суд першої інстанції, порівнявши заявлені позивачем у цій справі № 599/21/24 та позовні вимоги у справі № 599/2484/22 помилково встановив, що в обох позовах матеріально-правові вимоги є тотожними.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в справі 599/2484/22 була одна вимога про визнання неправомірним та скасування рішення №3961 від 19 листопада 2021 року Зборівської міської ради Тернопільської області «Про затвердження акту встановлення межових знаків». Натомість, у справі № 599/21/24 заявлено дві позовних вимоги, зокрема: визнання неправомірним та скасувати рішення №3961 від 19 листопада 2021 року Зборівської міської ради Тернопільської області «Про затвердження акту встановлення межових знаків; визнання неправомірним та скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0434, на ім`я ОСОБА_5 .

Таким чином у справі № 599/21/24 та у справі № 599/2484/22 є лише одна тотожна позовна вимога, зокрема, про визнання неправомірним та скасування рішення №3961 від 19 листопада 2021 року Зборівської міської ради Тернопільської області «Про затвердження акту встановлення межових знаків, а тому в даній частині позовних вимог судом першої інстанції провадження у справі правомірно закрито у відповідності до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що провадження у справі в іншій частині позовних вимог, а саме щодо визнання неправомірним та скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0434 на ім`я ОСОБА_5 підлягає закриттю є необґрунтований, а ухвала про закриття провадження у справі в цій частині на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України постановлена з порушенням норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, наведені норми дають підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню частково з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, не вирішується, оскільки не вирішено спір по суті.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 379, 381, 383, 384 ЦПК, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Жеребецька Ірина Орестівна задовольнити частково.

Ухвалу Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 серпня 2024 року в частині повернення заяви про уточнення позовних вимог, а також в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог про визнання незаконною державної реєстрації земельної ділянки та її скасування скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 05 грудня 2024 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

Н.М. Храпак