Провадження № 2/175/1845/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"09" грудня 2024 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря судового засідання Вербицької К.В., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.02.2001 року батьки позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали договір міни, відповідно до якого в рівних частках набули право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. ОСОБА_5 вважається такою, що автоматично прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки проживала з ним за однією адресою на момент смерті. Проте за життя остання свідоцтво про право на спадщину не отримала, право власності на частку квартири, яка належала ОСОБА_4 не зареєструвала. 17.05.2023 року ОСОБА_5 також померла. ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округут Костенка Сергія Олександровича з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Костенка С.О. від 29.07.2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, оскільки не було надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.08.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито підготовче провадження у справі.

Відповідач надіслала на адресу суду відзив, в якому визнала позовні вимоги та не заперечувала проти визнання права власності в порядку спадкування за її рідною сестрою. Також зазначила, що до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті матері не зверталася та звертатися не буде.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позов у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у своєму відзиві просила розгляд справи здійснювати без її участі.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 , про що зроблено актовий запис №222 та змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».

17.05.2001 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 , про що зроблено актовий запис №15 та змінила прізвище на « ОСОБА_11 ».

Згідно копії договору міни, зареєстрованого на Краматорській універсальній біржі нерухомості від 22.02.2001 року за №1310, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали у власність у рівних частках квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , а ОСОБА_8 став власником квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

Як вбачається з довідки №30212 щодо реєстрації місця проживання на день смерті, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . За вказаною адресою бла зареєстрована дружина - ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.05.2023 року, актовий запис про смерть №9229.

Згідно з довідки №25036 щодо реєстрації місця проживання на день смерті, ОСОБА_5 на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . За вказаною адресою була зареєстрована одна.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 08.08.2023 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костенком С.О., була відкрита спадкова справа №9/2023 після смерті ОСОБА_5 .

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Костенка С.О. від 29.07.2024 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, оскільки не було надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Положеннями ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси, і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Положеннями ст. 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Суд звертає увагу на те, що позивачем в якості відповідача визначено ОСОБА_3 , яка є рідною сестрою позивача та донькою спадкодавця.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 на день смерті була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_3 . Також з матеріалів спадкової справи не встановлено, що є спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті матері позивача.

Суд зауважує на тому, що у справах про визнання права власності в порядку спадкування, належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування, про що Верховний Суд неодноразово зазначав, зокрема і у постанові КЦС ВС від 19 січня 2022 року у справі № 280/4/18.

З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що належним відповідачем у даній справі є відповідний орган місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

Разом з тим, жодних клопотань про заміну відповідача позивачем та його представником заявлено не було.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18); постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року по справі № 752/3612/19 (провадження № 61-1129св20), від 22 березня 2023 року по справі № 509/5080/18 (провадження № 61-11707св22) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Таким чином пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 51, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 09.12.2024 року.

Суддя Т. С. Журавель