Справа № 603/126/24
Провадження №2/603/99/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2024 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

секретаря судового засідання Сандалюка О. В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Андрусенко Ігор Ярослдавович

відповідач: ОСОБА_2 ,

представник відповідача: адвокат Тарчинська Леся Ярославівна

третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області

предмет позову: витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 зміст позовних вимог.

Представник позивача адвокат Андрусенко І. Я. звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області в інтересах ОСОБА_1 з позовом та в подальшому подавши заяву про зміни предмету позову, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що 22.02.2001 року на ім`я ОСОБА_1 Гориглядівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області було видано Державний акт на право приватної власності на землю серія ТР №01827. Згідно вказаного Державного акту ОСОБА_1 було передано у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гориглядівської сільської ради, загальною площею 0,62 га. Вказана ділянка розділена на 2 окремі ділянки площею 0,04 га (пасовище) та 0,58 га. (рілля).

Із Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю взамін сертифікатів громадянам с. Горигляди на території Гориглядівської сільської ради за рахунок земель спілки селян ім. Дворського Монастириського району Тернопільської області вбачається, що під № НОМЕР_1 міститься наступний запис:

Прізвище, ім`я та по батькові власника земельної ділянки ОСОБА_1 ; місце проживання власника земельної ділянки, с. Горигляди, Монастириського району, Тернопільської області; ідентифікаційний код, НОМЕР_2 ; паспортні дані, МС № НОМЕР_3 ; всього земель, га 0,620; номер земельної ділянки згідно Проекту поділу по ріллі 117; Кадастровий номер земельної ділянки по ріллі :01:001:0549; Ріллі га 0,58 га; Номер земельної ділянки згідно Проекту поділу по пасовищах 205; Кадастровий номер земельної ділянки по пасовищах :01:001:1184; Пасовища га 0,04 га.

Державний акт серія ТР №01827, який зареєстровано під №64, 22.02.2001 року.

До 2023 року позивач не використовував земельну ділянку 0,04 га та не здавав її в оренду. Минулого року ОСОБА_1 вирішив передати земельну ділянку площею 0,04 га із кадастровим номером :01:001:1184 в оренду. Для того щоб передати ділянку в оренду, ОСОБА_1 повідомили, що потрібно вказану ділянку зареєструвати в ДЗК та отримати відповідний витяг. Коли ОСОБА_1 звернувся в ЦНАП у м. Монастириська для того, щоб зареєструвати ділянку в ДЗК та отримати відповідний витяг, йому повідомили, що вказана ділянка зареєстрована за іншою особою, а саме за ОСОБА_2 .

Позивач дізнався, що ОСОБА_2 став власником вказаної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 993, виданого 11.10.2017 року Монастириською державною нотаріальної конторою, після смерті свого батька ОСОБА_4 .

Водночас, вказана земельна ділянка площею 0,04 га. із кадастровим номером :01:001:1184 не передавалася у власність ОСОБА_2 та його батьку ОСОБА_4 (спадкодавцю) у встановленому законом порядку.

Із Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю взамін сертифікатів громадянам с.Горигляди на території Гориглядівської сільської ради за рахунок земель спілки селян ім. Дворського, Монастириського району. Тернопільської області вбачається, що під № НОМЕР_4 міститься наступний запис:

Прізвище, ім`я та по батькові власника земельної ділянки ОСОБА_4 ; Місце проживання власника земельної ділянки с. Горигляди Монастириського району Тернопільської області; Ідентифікаційний код НОМЕР_5 ; Паспортні дані МС № НОМЕР_6 ; Всього земель, га 0,440; Номер земельної ділянки згідно Проекту поділу по ріллі 420; Кадастровий номер земельної ділянки по ріллі :01:001:0420; Ріллі га 0,39 га;. Номер земельної ділянки згідно Проекту поділу по пасовищах 205; Кадастровий номер земельної ділянки по пасовищах :01:001:0838; Пасовища га 0,05 га.

Державний акт серія Р2 №695378, який зареєстровано під №498, 28.03.2002 року

Із відомостей які містяться у вказаній книзі, вбачається що земельні ділянки які були передані у власність ОСОБА_4 , ним були отримані на рік пізніше ніж ОСОБА_1 . Окрім того, із вказаних відомостей вбачається, що ОСОБА_4 отримав у власність земельні ділянки іншого розміру та з іншими кадастровими номерами.

Оскільки земельна ділянка площею 0,04 га із кадастровим номером :01:001:1184 не передавалася у власність ОСОБА_2 та його батьку ОСОБА_4 (спадкодавцю) у встановленому законом порядку, вона підлягає поверненню належному власнику ОСОБА_1 .

ІІ. Процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області 04.03.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по даній цивільній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

09.04.2024 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області задоволено клопотання представника позивача адвоката Андрусенка Ігоря Ярославовича про витребування доказів.

04.06.2024 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області задоволено клопотання представника позивача адвоката Андрусенка Ігоря Ярославовича про витребування доказів.

18.06.2024 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області задоволено клопотання представника позивача адвоката Андрусенка Ігоря Ярославовича про зміну предмета позову та залучено третю особу яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

17.09.2024 року підготовку справи до судового розгляду закінчено, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду в судовому засіданні в приміщенні Монастириського районного суду Тернопільської області.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився проте представник позивача адвокат Андрусенко І. Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в позові та заяві про зміну предмету позову, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проте представник відповідача адвокат Тарчинська Л. Я. в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, проти задоволення позову не заперечувала

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в судове засідання не з`явився, подав суду пояснення до позовної заяви та просить справу розглянути за відсутності їх представника Головного управління.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже, визнання обставин, які не підлягають доказуванню, можливе, зокрема, за умов: визнання їх усіма учасниками справи та відсутності в суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки представник відповідача на стадії судового провадження звернувся до суду із заявою, в якій зазначав про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в судовому засіданні рішення по справі.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі обставини.

22.02.2001 року на ім`я ОСОБА_1 Гориглядівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області було видано Державний акт на право приватної власності на землю серія ТР №01827 (а.с. 12, 15). Згідно з вказаним Державним актом ОСОБА_1 було передано у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гориглядівської сільської ради, загальною площею 0,62 га. Вказана ділянка розділена на 2 окремі ділянки площею 0,04 га (пасовище) та 0,58 га (рілля).

Із Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю взамін сертифікатів громадянам с. Горигляди на території Гориглядівської сільської ради за рахунок земель спілки селян ім. Дворського Монастириського району Тернопільської області вбачається, що під № НОМЕР_1 міститься такий запис:

Прізвище, ім`я та по батькові власника земельної ділянки, ОСОБА_1 ; місце проживання власника земельної ділянки, с. Горигляди, Монастириського району Тернопільської області; ідентифікаційний код, № НОМЕР_2 ; паспортні дані, МС № НОМЕР_3 ; всього земель, га 0,620; номер земельної ділянки згідно Проекту поділу по ріллі, 117; Кадастровий номер земельної ділянки по ріллі, :01:001:0549; Ріллі га, 0,58 га; Номер земельної ділянки згідно Проекту поділу по пасовищах, 205; Кадастровий номер земельної ділянки по пасовищах, :01:001:1184; Пасовища га, 0,04 га.

Державний акт серія ТР №01827, який зареєстровано під №64, 22.02.2001 року (а.с.14-15).

З позовних вимог встановлено, що з 2023 року позивач не використовував земельну ділянку 0,04 га та не передавав її в оренду. Минулого року ОСОБА_1 вирішив передати земельну ділянку площею 0,04 га із кадастровим номером :01:001:1184 в оренду. Для того щоб передати ділянку в оренду, ОСОБА_1 повідомили, що потрібно вказану ділянку зареєструвати в ДЗК та отримати відповідний витяг. Коли ОСОБА_1 звернувся в ЦНАП у м. Монастириська для того, щоб зареєструвати ділянку в ДЗК та отримати відповідний витяг, йому повідомили, що вказана ділянка зареєстрована за іншою особою, а саме за ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №366890186 сформованого 22.02.2024 року (а.с. 9).

Відповідно до вищевказаної інформації встановлено, що ОСОБА_2 став власником вказаної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 993, виданого 11.10.2017 року Монастириською державною нотаріальної конторою, після смерті свого батька ОСОБА_4 .

Водночас, вказана земельна ділянка площею 0,04 га із кадастровим номером :01:001:1184 не передавалася у власність ОСОБА_2 та його батьку ОСОБА_4 (спадкодавцю) у встановленому законом порядку, що представником відповідача не заперечувалось.

Із Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю взамін сертифікатів громадянам с. Горигляди на території Гориглядівської сільської ради за рахунок земель спілки селян ім. Дворського Монастириського району Тернопільської області вбачається, що під № НОМЕР_4 міститься такий запис:

Прізвище, ім`я та по батькові власника земельної ділянки, ОСОБА_4 ; місце проживання власника земельної ділянки, с. Горигляди, Монастириського району Тернопільської області; Ідентифікаційний код, НОМЕР_5 ; паспортні дані, МС № НОМЕР_6 ; всього земель, га 0,440; номер земельної ділянки згідно Проекту поділу по ріллі, 420; кадастровий номер земельної ділянки по ріллі, :01:001:0420; ріллі га, 0,39 га;. номер земельної ділянки згідно Проекту поділу по пасовищах, 205; кадастровий номер земельної ділянки по пасовищах, :01:001:0838; пасовища га, 0,05 га.

Державний акт серія Р2 №695378, який зареєстровано під №498, 28.03.2002 року (а.с.14-15).

Відповідно до вищевказаної інформації встановлено, що земельні ділянки які були передані у власність ОСОБА_4 , ним були отримані на рік пізніше ніж ОСОБА_1 . Окрім того, із вказаних відомостей вбачається, що ОСОБА_4 отримав у власність земельні ділянки іншого розміру та з іншими кадастровими номерами.

Оскільки земельна ділянка площею 0,04 га із кадастровим номером :01:001:1184 не передавалася у власність ОСОБА_4 (спадкодавцю) у встановленому законом порядку, він вважається таким, що не набув за життя прав на вказану земельну ділянку у встановленому законом порядку. Відповідно, до ОСОБА_2 , як спадкоємця, не могла перейти спадщина на майно яке за життя не набув його батько, а тому вона підлягає поверненню належному власнику ОСОБА_1 .

V. Джерела права й акти їх застосування.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд дійшов такого висновку.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно із ст. 125 ЗК України державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, який посвідчує право на земельну ділянку, яке набувається відповідно до ст. 116 цього Кодексу на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів як передбачено п. а, г, д ч. 3 ст. 152 ЗК України.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків застосування інших, передбачених законом, способів.

ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України.

У поясненнях Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 05.07.2024 року, вказано про те, що у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю взамін сертифікатів громадянам с. Горигляди міститься запис про видачу 28.03.2002 громадянину ОСОБА_4 державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №695378 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,44 га (0,39 га угіддя рілля, кадастровий номер :01:001:0420 та 0,05 га угіддя пасовища, кадастровий номер :01:001:0838), на графічній частині якого відображено межі, розміри (довжина та ширина) та вказано площу земельних ділянок 0,05 га і 0,39 га.

Також, Головним управління Держгеокадастру у Тернопільській області звернено увагу на те, що при заповненні бланка державного акту, виданого ОСОБА_4 , допущено помилку, оскільки вказано розміри (довжину і ширину) земельної ділянки з угіддями пасовища, яка зазначена у державному акті, виданому ОСОБА_1 .

Дана помилка мала місце у зв`язку з тим, що під час поділу території земельних ділянок (полів) колективної власності спілки селян ім. Дворського на земельні частки (паї) громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_4 земельні ділянки із угіддям пасовища мають однаковий номер - 205, однак, розташовані в різних земельних ділянках першочергового паювання (номер поля 9п - ОСОБА_1 , номер поля 8 - ОСОБА_4 ) та різною площею, що підтверджується документами, які є складовою технічних документацій поділу територій земельних ділянок (полів) № 7, 5, 1-4, 6, 9, 9п, 10 на земельні частки (паї) громадянам с. Горигляди.

Згідно з ч. 3 ст. 37 Закону України «Про Державний земельний кадастр», виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У зв`язку з вказаним, суд звертає увагу на те, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1184, загальною площею 0,044 га, щодо якої звернувся позивач до суду, та земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0838, загальною площею 0,05 га нерозривно пов`язані між собою, оскільки фізично земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0838 розміщена на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:1184.

Право володіння чужим майном це речове право особи, яка фактично тримає у себе майно, що належить на праві власності іншій особі. Суть права володіння полягає у тому, що особа, яка фактично утримує у себе чужу річ не є її власником, однак ставиться до неї як до своєї, і вважає, що їй належить можливість здійснювати усі правомочності власника.

Так, починаючи з 22.02.2001 року земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0838 загальною площею 0,044 фактично перебуває у власності ОСОБА_1 . Тому, спадкодавець, ОСОБА_4 , з 28.03.2002 року не мав будь-яких речових прав на вказану земельну ділянку, в тому числі володіння, користування та розпорядження, а, відповідно, дана земельна ділянка не могла бути об`єктом спадкування так як за правилом римського права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet» «ніхто не може передати іншому більше прав на річ, ніж має сам».

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі допущення технічної помилки (граматичної описки, друкарської, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися.

У разі, якщо після отримання заявником документів за результатами розгляду заяви, виявлено технічну помилку, допущену під час внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права, обтяження речових прав, зокрема помилку у відомостях про суб`єкта речового права, обтяження, відомостях про речове право, обтяження, відомостях про нерухоме майно, у тому числі його технічних характеристиках, або якщо відбулося виправлення такої помилки в документах, що подавалися для державної реєстрації прав, або відбулася зміна адреси об`єкта нерухомого майна, такі помилки, відомості виправляються державним реєстратором на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, відомості, а у випадку, передбаченому пунктом 2 частини сьомої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України, його територіальних органів або на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіальних органів - державним реєстратором, яким допущено технічну помилку.

Виправлення помилки, відомостей, що впливають на права третіх осіб, здійснюється державним реєстратором виключно за наявності згоди таких осіб або на підставі судового рішення.

Виходячи з аналізу даної норми можна зробити висновок, що виправити помилку у відомостях про речові права відповідача із земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:1184, загальною площею 0,044 га на земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:0838, загальною площею 0,05 га, державний реєстратор зможе на підставі заяви відповідача та за згоди заінтересованих осіб.

Частиною 13 ст. 79-1 ЗК України, передбачено, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі:

-скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації;

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Аналіз даної норми дає підстави дійти висновку про те, що скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення передбачено виключно з одночасним припиненням усіх речових прав щодо такої земельної ділянки.

У ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» слід звернути увагу і на інший фрагмент - абз. 2, який вимагає в разі ухвалення відповідних судових рішень (про «скасування» та «визнання недійсними» документів, прав та рішень) проводити «державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону». Якщо розглядати це положення як суто процедурне (що не встановлює нових способів захисту), воно є слушним, адже враховує, що реєстрація є відображенням «книжкового» володіння, і факт такого володіння в минулому «заднім числом» змінити не можна (навіть у разі, якщо володіння не ґрунтувалося на праві і було безпідставним), можна лише відобразити перехід володіння на майбутнє - шляхом нової реєстраційної дії.

Таким чином, положення ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також норми ч. 13 ст. 79-1 ЗК України не можуть бути підставою для перегляду усталеного в судовій практиці підходу, за яким захист прав «неволодіючого власника» земельної ділянки від «володіючого невласника» має здійснюватися шляхом пред`явлення віндикаційного позову, рішення суду про задоволення якого є підставою для внесення нового запису до реєстру (що означатиме перехід до власника «книжкового» володіння).

Відповідно до ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

У відповідності до ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно з ч. 5 ст. 158 ЗК України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.04.2016 року у справі № 6-2824цс 15 державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Статтею 3 Закону України «Про державний земельний кадастр» закріплено основні принципи, на яких базується Державний земельний кадастр, зокрема, принципи об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі.

З урахуванням встановлених судом обставин даної справи, подальша наявність відомостей щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0838 в розмірі 0.04 га так і щодо державної реєстрації згаданої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності та повноти відомостей, а також перешкоджатиме офіційному визнанню і підтвердженню прав на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1184 в розмірі 0.04 га, яка належить ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до постанови Верховного суду України від 11.02.2015 у справі № 6-1 цс 15, суд, установив, що відповідно до вимог статей 330 і 388 ЦК України право власності презюмується і не припиняється із втратою законним власником цього майна. Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України є неефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.1 1.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 02.07.2019 у справі № 48/340, від 28.01.2020 у справі № 50/311-6, від 16.06.2020 у справі 372/266/15-ц).

Отже, виходячи із встановлених судом обставин даної справи та вищенаведених норм матеріального права, ефективним способом захисту прав у цій справі є ухвалення судом рішення про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Керуючись ст. ст. 16, 21, 373, 387, 1218, 1225 ЦК України, ст. ст. 79-1, 116, 125, 152, 153, 158 ЗК України, ст. ст. 1, 3, 24, 25 Закону України «Про державний земельний кадастр», ст. ст. 12, 81, 263-265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача адвоката Андрусенка Ігоря Ярославовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати на користь позивача, ОСОБА_1 з незаконного володіння відповідача ОСОБА_2 , земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:1184, загальною площею 0,044 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Гориглядівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області (на даний час територія Коропецької територіальної громади Чортківського району Тернопільської області).

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачений ним при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 1211 (тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення чи ухвалення рішення за відсутності учасників справи або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст рішення складено 05.12.2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_7 ), адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, юридична адреса місцезнаходження: вул. Лисенка, 20а, м. Тернопіль, 46002.

Суддя І. М. Галіян