ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/504/24 Справа № 2-165/11 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді - Тимченко О.О.,

суддів - Зубакова В.П., Бондар Я.М. ,

за участю: секретаря судового засідання Юрченко Г.О.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Донгорбанк»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг цивільну справу № 2-165/11 за заявою ОСОБА_1 , стягувач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа без самостійних вимог Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альона Анатоліївна про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», в інтересах якого діє Бойченко Денис Олександрович,

на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2023 року, (суддя Сільченко В.Є.), постановлену в приміщенні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області повний текст ухвали складено 08 серпня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ

У червні 2021 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування заяви зазначила, що приватним виконавцем Дніпровського виконавчого округу відкрито виконавче провадження № 62995439 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-165/11 від 17 лютого 2014 року. Вказаний виконавчий лист не підлягає виконанню, оскільки він не є дублікатом оригіналу виконавчого листа, так як містить текстуальні відмінності, зокрема вказано іншого стягувача, аніж той, якого було зазначено в оригіналі. Крім того, на думку заявника, стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. Строк пред`явлення виконавчого листа по справі № 2-165/11 до виконання, відповідно до змісту вказаного листа становить 3 роки, строк пред`явлення дубліката до виконання 1 рік. Рішення суду набрало законної сили 07.02.2011 року. Таким чином, стягувачем пропущено строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, навіть з урахуванням строків переривання перебігу давності за ними. Крім того, рішення суду, за яким видано даний виконавчий лист, є виконаним, оскільки 15.11.2013р. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу було винесено Ухвалу про зміну способу виконання вказаного судового рішення на виконання шляхом продажу нерухомого майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Відповідний виконавчий документ видано судом 09.12.2013р. Виконавче провадження з даного приводу закінчено (Постанова про закінчення виконавчого провадження від 27.12.2017р.), і, отже, подальше його виконання за виконавчим листом неможливе.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено: визнано таким, що не підлягає виконанню Виконавчий лист № 2-165/11 відносно ОСОБА_1 , виданий 03 березня 2011 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Визнано таким, що не підлягає виконанню Дублікат Виконавчого листа № 2-165/11 відносно ОСОБА_1 , виданий 17 лютого 2014 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвала суду мотивована тим, що рішення суду від 25.01.2011р. по справі № 2-165/11 є виконаним, оскільки в межах виконавчого провадження за даним рішенням у формі, встановленій рішенням суду про зміну способу виконання рішення суду від 15.11.2013 року, здійснено усі необхідні виконавчі дії і зазначене виконавче провадження розпочато та повністю закінчено у прямо визначений рішенням суду спосіб.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, АТ «ПУМБ», в інтересах якого діє Бойченко Д.О., вважає ухвалу суду першої інстанції такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить ухвалу скасувати та ухвали нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що дійсно стягувач скористався своїм правом та прийняв у свою власність предмет іпотеки після публічних торгів, які не відбулися. Так, у власність стягувача було передано квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, вказана квартира була передана стягувачу за ціною 169 607,00 грн.,що підтверджується свідоцтвом № 1725 від 14 листопада 2017 року, а відповідно до рішення суду з боржника, якою є ОСОБА_1 , стягнуто заборгованість у розмірі 62 132,80 доларів США, що еквівалентно національній валюті за курсом НБУ 497 000,27 грн., тобто за рахунок прийняття у власність предмету іпотеки стягувач не задовольнив в повному обсязі свої вимоги за кредитним договором. Та обставина, що стягувач прийняв у власність предмет іпотеки після торгів не є підставою для визнання виконавчого листа про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню. Така обставина є лише підставою для закриття виконавчого провадження, а виконавчий лист про стягнення заборгованості підлягає виконанню до повного стягнення сум, зазначених у цьому виконавчому листі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник АТ «ПУМБ» про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник в судове засідання не з`явився, від нього найшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2011 року позовні вимоги ПАТ «Донгорбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Донгорбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 3624/08 ФЛ від 08 травня 2008 року, розмір якої станом на 01 лютого 2010 року становить 62 132,80 доларів США, що еквівалентно національній валюті за курсом НБУ станом на 01 лютого 2010 року 497 000,27 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 3624/08 ФЛ від 08 травня 2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності: двокімнатну житлову квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 15514306 за ОСОБА_3 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ «Донгорбанк» з укладенням від імені банку договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру права власності. Передано предмет іпотеки в управління ПАТ «Донгорбанк» на період її реалізації, надавши ПАТ «Донгорбанк» право на безперешкодний доступ до об`єкта іпотеки з метою організації його продажу (демонстрації потенційним покупцям, огляду спеціалістами, оцінювачами).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2012 року заяву ПАТ «Донгорбанк» задоволено: замінено сторону виконавчого провадження стягувача ПАТ «Донгорбанк» правонаступником ПАТ «ПУМБ».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2013 року заяву ПАТ «ПУМБ» про зміну способу і порядку виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2011 року задоволено. Змінено спосіб і порядок виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлено наступний порядок звернення стягнення на нерухоме майно: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 3624/08 ФЛ від 08 травня 2008 року, звернуто стягнення на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 15514306 за ОСОБА_3 , шляхом продажу нерухомого майна на прилюдних торгах у межах виконавчого провадження, передбаченого ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2014 року заяву ПАТ «ПУМБ» задоволено: видано дублікат виконавчого листа № 2-165/11/0408 від 25 січня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 497 000,27 грн., судовий збір 566,67 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді в розмірі 40,00 грн.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

За частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», в інтересах якого діє Бойченко Д.О., підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду від 25.01.2011р. по справі № 2-165/11 є виконаним, оскільки в межах виконавчого провадження за даним рішенням у формі, встановленій рішенням суду про зміну способу виконання рішення суду від 15.11.2013 року, здійснено усі необхідні виконавчі дії і зазначене виконавче провадження розпочато та повністю закінчено у прямо визначений рішенням суду спосіб.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції за наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2011 року позовні вимоги ПАТ «Донгорбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Донгорбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 3624/08 ФЛ від 08 травня 2008 року, розмір якої станом на 01 лютого 2010 року становить 62 132,80 доларів США, що еквівалентно національній валюті за курсом НБУ станом на 01 лютого 2010 року 497 000,27 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 3624/08 ФЛ від 08 травня 2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності: двокімнатну житлову квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 15514306 за ОСОБА_3 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ «Донгорбанк» з укладенням від імені банку договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру права власності. Передано предмет іпотеки в управління ПАТ «Донгорбанк» на період її реалізації, надавши ПАТ «Донгорбанк» право на безперешкодний доступ до об`єкта іпотеки з метою організації його продажу (демонстрації потенційним покупцям, огляду спеціалістами, оцінювачами).

Статтею 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Аналогічний висновок містить постанова Великої палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц.

Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду. Разом з тим у частині першій статті 38 згаданого Закону право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особіпокупцеві може бути передбачено в рішенні суду або договорі про задоволення вимог іпотекодержателя (постанова ВП ВС від 21 березня 2018 року у справа № 760/14438/15-ц).

Відповідно до статтві 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 49 Закону України «Про іпотеку» передбачено продаж іпотечного майна з прилюдних торгів у три етапи з наданням іпротекодержателю права на залишення за собою предмета іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок ціни майна за результатами кожних торгів, які оголошено такими, що не відбулися (перших, других, третіх). Така правова норма є диспозитивною за своєю правовою природою.

Як вбачається зі свідоцтва зареєстрованому в реєстрі за № 1724, 14 листопада 2017 року приватний нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бурлаком Р.О., відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», статті 41 Закону України «Про іпотеку», на підставі акта по передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого Металургійним відділом державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ в Дніпропетровській області 20 жовтня 2017 року, посвідчив, що ПАТ «ПУМБ» належить на праві власності майно, що складається з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Правовстановлюючий документ: договір купівлі-продажу, номер запису: 297 в книзі: 9ПВ-297, реєстраційний номер: 15514306, вартість майна 169 607,00 грн., оскільки майно не реалізовано/торги не відбулися і стягувач ПАТ «ПУМБ» виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_3 (том 2 а.с. 8).

Тобто, фактично, вимоги ПАТ «ПУМБ» по основному зобов`язанню були задоволені на суму 169 607,00 грн.

Натомість, відповідно рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2011 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно була стягнута сума заборгованості, що еквівалентна національній валюті за курсом НБУ станом на 01 лютого 2010 року, у розмірі 497 000,27 грн.

Однак, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та дійшов помилкового висновку, що рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2011 року є виконаним, посилаючись на постанову про закінчення виконавчого провадження від 27 грудня 2017 року про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 209 зворот).

Статтею 598 ЦК визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання .

Звернення стягнення на предмет застави (різновидом якого є іпотека) повинно задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки в такому випадку ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК.

Крім того, забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.

Наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Аналогічний висновок містить постанова КЦС ВС від 8 грудня 2021 року у справі № 751/3510/15-ц.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок, боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу 1 книги п`ятою ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (частина четверта статті 19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Законом України «Про виконавче провадження» саме на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду.

Навіть якщо Закон України «Про виконавче провадження» не вимагає від виконавця перевірки фактичного виконання судового рішення після надходження від стягувача відповідного повідомлення про це, то у будь-якому випадку функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду покладено саме на виконавця, який зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того, чинне законодавство не позбавляє сторону виконавчого провадження звернутися до суду з вимогою визнати відмову державного виконавця у здійсненні перерахунку розміру заборгованості протиправною та зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості.

Частиною першою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень, являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов`язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, необхідно розглядати як невід`ємну частину «судового розгляду» для цілей статті 6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Савіцький проти України, Кайсина та інші проти України (заява № 46144/99), Іммобільяре Саффі проти Італії (заява № 22774/93), Ромашов проти України, Дубенко проти України та ін.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ПАТ «ПУМБ» та зазначає, що ОСОБА_1 не довела наявність правових підстав для визнання виконавчого листа № 2-165/11 відносно ОСОБА_1 , виданого 03 березня 2011 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та дубліката виконавчого листа № 2-165/11 відносно ОСОБА_1 , виданого 17 лютого 2014 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, такими, що не підлягають виконанню, тому її звернення до суду є передчасним.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відтак боржник за виконавчим документом зобов`язаний звернутись до державного виконавця із наданням доказів здійснення виконання, часткового виконання, погашення боргу для врахування останнім їх розміру при здійсненні заходів примусового виконання.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та помилково дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

За частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів з огляду на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ «ПУМБ» підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи вищезазначене та те, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги ПАТ «ПУМБ», з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», в інтересах якого діє Бойченко Денис Олександрович, задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2023 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , стягувач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа без самостійних вимог Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альона Анатоліївна про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 684,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О. Тимченко

Судді В.П. Зубакова

Я.М.Бондар