ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/708/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 607/13506/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Янчишин Володимир Йосифович на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2024 року, ухваленого суддею Дзюбичем В.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

у липні року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"(далі за текстом - АТ "СК "Країна" ) про стягнення страхового відшкодування у сумі 130000 грн.

ОСОБА_1 , в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з вини ОСОБА_2 17 жовтня 2021 року о 20 годині 30 хвилин в м. Тернополі на перехресті вулиць Шептицького - Живова, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «ВАЗ 2103» номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та марки «AUDI А6» номерний знак НОМЕР_2 , під його керуванням. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, він отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дистального метаепіфізу (нижнього) кінця правої променевої кістки, який належить до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Відомості про дану ДТП 18.10.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001415 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 2103» р.н. НОМЕР_1 , була забезпечена полісом № АР/1894632 у АТ «СК «КРАЇНА».

20.12.2021 позивач звернувся до АТ «СК «КРАЇНА» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 20.12.2021.

05.05.2023 позивач звернувся до АТ «СК «КРАЇНА» із заявою на виплату страхового відшкодування від 05.05.2023, реквізити ОСОБА_1 , заявою щодо погодження розміру страхового відшкодування від 05.05.2023, опитувальник додаток 1 до положення про НКП від 05.05.2023

Натомість, ним отримано повідомлення від АТ «СК «КРАЇНА» від 29.05.2023 року за № 3761, у якому страховик повідомляє про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі пп. 37.1.4 п. 37.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

З даною відмовою він не погоджується та вважає її протиправною, оскільки він діяв добросовісно по відношенні до страховика, подав заяву з додатками та поясненнями 20.12.2021 та долучив заяву з додатками від 05.05.2023.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ "Страхова компанія "Країна" про стягнення страхового відшкодування - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Янчишин В.Й. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги. Стягнути із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12 000 грн понесену в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що 20.12.2021 ОСОБА_1 , звернувся до АТ «СК «КРАЇНА» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, посвідченням водія НОМЕР_3 , свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , протокол огляду місця ДТП від 17.10.2021р., план-схема додаток до протоколу огляду місця ДТП від 17.10.2021р., витяг з ЄРДР №0001415 від 18.10.2021р., фотографіями з місця ДТП, довідкою про реєстрацію місця проживання особи №619 від 22.09.2021р., РНОКПП ОСОБА_1 , Паспорт (ID-картка) ОСОБА_1 .

Представник заявника, звертає увагу, що надані страховиком бланки заяви про настання події та пояснення потерпілого щодо події, були заповнені ОСОБА_1 , проте страховиком не було роз`яснено щодо річного строку на подачу заяви про виплату страхового відшкодування.

05.05.2023 року ОСОБА_1 , звернувся до АТ «СК «КРАЇНА» із заявою на виплату страхового відшкодування від 05.05.2023, реквізити ОСОБА_1 , заявою щодо погодження розміру страхового відшкодування від 05.05.2023, опитувальник додаток 1 до положення про НКП від 05.05.2023.

29.05.2023, позивачем отримано повідомлення від АТ «СК «КРАЇНА» за №3761, у якому страховик повідомляє про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі пп.37.1.4 п.37.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Представник заявника вказує, що ОСОБА_1 пропустив вказаний строк з поважних причин, оскільки ОСОБА_3 був звільнений від кримінальної відповідальності лише 19 квітня 2023 року. До винесення рішення у справі 607/275/22 вину ОСОБА_2 не було встановлено. Після отримання ухвали, яка набрала законної сили позивачем було подано її копію і заяву про виплату страхового відшкодування, раніше рішення суду ОСОБА_1 подати не міг.

Також, представник заявника, зазначає, що у відзиві відповідач вказує, що АТ «СК «Країна» листом за вих. № 4422/22 від 11.04.2022 року повідомляло про необхідність, у відповідності до ст. 35 Закону, надання заяви на виплату страхового відшкодування із зазначенням реквізитів для перерахування коштів у формі IBAN. Позивачем не отримано вище вказаного листа, про його наявність позивачу не відомо, також відповідач не надає доказів надсилання даного листа, що ставить під сумнів чи взагалі було направлено даний лист, так як позивачем його отримано не було.

На підставі вищенаведеного, вважають, що Страховик АТ «СК «КРАЇНА», діє не добросовісно по відношенні до ОСОБА_1 , адже виплати страхового відшкодування проведено не було.

Щодо розміру страхового відшкодування, то зазначає, що до позовної заяви подано копію заяви щодо погодження розміру страхового відшкодування від 05.05.2023 року, із вх. № Страховика: 4884/23, у розмірі 130000 грн, представниками відповідача визнавалися обставини, щодо погодження суми страхового відшкодування у розмірі 130 000 грн.

У запереченні на позовну заяву представник відповідача підтвердив погодження суми страхового відшкодування у розмірі 130 000, грн.

З отриманої відповіді АТ «СК «КРАЇНА» № 4644/23 від 10.07.2023 року, щодо поліса №АР/1894632, встановлено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260 000,.00 грн.; за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн.; франшиза - 0 грн.

Висновком експерта від 22.11.2021 року №СЕ-19/120-21/11372-АВ, оформленого судовим експертом Кудровим А.К., Тернопільського НДЕКЦ МВС

України, встановлено, що: ринкова вартість автомобіля «AUDI A6» р.н. НОМЕР_2 , станом на 17.10.2021 ймовірно складає 437800,00 грн.

Сума матеріального збитку, заподіяна власнику автомобіля «AUDI A6» р.н. НОМЕР_2 , 2013 року випуску, синього кольору, в результаті пошкодження КТЗ під час ДТП станом на 17.10.2021 ймовірно складає 437 800, 00 грн.

Щодо відмови у виплаті витрат на професійну правничу допомогу зазначає, що, у позовній заяві було вказано попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 26 000 грн.

Договором про надання правничої допомоги, який укладений 08 червня 2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Янчишиним В.Й. встановлена погодинна оплата, у якості порядку обчислення гонорару адвоката (пункт 4.1. Договору). У відповідності до вищевказаного пункту договору, вартість години роботи адвоката становить 1 000 гривень. Згідно пункту 4.2. Договору Клієнт зобов`язується оплатити адвокату вартість правничої допомоги протягом 30 календарних днів з моменту набрання рішення законної сили.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Янчишином В.Й. кількість годин, що потрачена на надання послуг адвокатом становить 14 годин по 1000 грн., на суму 14000 грн.

ОСОБА_1 підписав акт виконаних робіт від 01.03.2024, згідно договору про надання правничої допомоги, який укладений 08 червня 2023 року.

Враховуючи вищенаведене ОСОБА_1 , зобов`язаний сплатити адвокату Янчишину В.Й. у відповідності до умов договору про надання правової допомоги від 08.06.2023 року, акту прийому передач від 01.03.2024 року - 12000 гривень.

Представник АТ «СК «КРАЇНА» - Усенко А.М. подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Янчишина В.Й., у якому зазначив, що в якості спростування тверджень, що відповідач будь-яким чином діяв недобросовісно по відношенню до Позивача, АТ «СК «Країна» листом за вих. № 4422/22 від 11.04.2022 року, повідомляло про необхідність, у відповідності до ст. 35 Закону, надання заяви на виплату страхового відшкодування із зазначенням реквізитів для перерахування коштів у формі IBAN.

Отже, виключно після отримання Страховиком заяви про страхове відшкодування у нього виникає обов`язок щодо прийняття рішення по страховій справі. Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду є іншим документом за своєю природою у зв`язку із отримання якого у страховика не виникає обов`язку щодо здійснення виплати страхового відшкодування.

Дата дорожньо-транспортної пригоди - 17.10.2021, тобто, граничним строком для подання позивачем заяви про страхове відшкодування до АТ «СК «Країна» - 17.10.2022, проте заява про страхове відшкодування подана позивачем до відповідача, поза межами встановленого строку - 05.05.2023.

Окрім того, вважають, що не можна застосувати висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17, як на правову підставу для задоволення позовних вимог до АТ «СК «Країна», про стягнення на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 130000 грн., оскільки матеріали справи не містять доказів, що останнім здійснено розумні заходи для отримання відшкодування за рахунок страховика, та пропущення річного строку через незалежні від потерпілої особи причини, що надало би право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі, у судовому порядку.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати коштів, у розмірі 12000 грн, зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку, в якості доказу, що підтверджує наявність права на компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу іншою стороною, у зв`язку чим, вважають, відсутні підстави для задоволення такої вимоги.

У будь-якому разі, вважають, заявлений до компенсації розмір витрат на правову допомогу у розмірі 12 000,00 грн є завищеним, та таким, що не відповідає складності справи та критерію розумної необхідності таких витрат, у зв`язку з чим, при вирішенні судом питання розподілу судових витрат між сторонами, такі витрати не можуть бути покладені на відповідача у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2021 року близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2103» р.н. НОМЕР_1 , рухався без пасажирів та вантажу по вул. Шептицького, у напрямку до перехрестя із вул. Будного в м. Тернопіль. Під час керування водій ОСОБА_3 , не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, завдавати шкоди життю та здоров`ю громадян, чим порушив вимоги п. 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України (далі ПДР України). Через проявлену під час керування автомобілем неуважність та унаслідок грубого порушення вимог п.п. 2.1 (а), 10.1, 12.1 ПДР України, в ділянці неподалік АЗС «БРСМ» що по вулиці Шептицького в м. Тернопіль, водій ОСОБА_3 , не обрав такі прийоми керування, які б дозволили йому безпечно проїхати дану ділянку автодороги, не переконався що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та не впоравшись із керуванням виїхав на смугу зустрічного транспортного потоку призначену для руху по вул. Шептицького у напрямку до перехрестя із вул. Живова в м. Тернопіль. В цей час, автодорогою по вул. Шептицького в напрямку до перехрестя із вул. Живова в м. Тернопіль рухався без вантажу та пасажирів, технічно справний автомобіль марки «AUDI» моделі «А6» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який вів вищевказаний автомобіль в межах свого транспортного потоку. Внаслідок виїзду автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2103» р.н. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 , на смугу транспортного потоку призначену для руху по вул. Шептицького у напрямку до перехрестя із вул. Живова в м. Тернопіль, створив аварійну дорожню ситуацію для інших учасників дорожнього руху, зокрема для водія автомобіля марки «AUDI» моделі «А6» р.н. НОМЕР_2 , позбавивши останнього можливості запобігти своїми односторонніми діями настанню ДТП та допустив зіткнення вказаних транспортних засобів. Внаслідок ДТП тілесні ушкодження отримав водій автомобіля марки « AUDI» моделі «А6» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , у вигляді закритого перелому дистального метаепіфізу (нижнього) кінця правої променевої кістки, який належить до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 2.1 (а), 2.3. (б, д.), 10.1, 12.1 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_1 , середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Цивільна-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 2103» р.н. НОМЕР_1 , була забезпечена полісом № НОМЕР_6 у АТ «СК «КРАЇНА».

Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ «AUDI А6» р.н. НОМЕР_2 , серія НОМЕР_4 , власник ОСОБА_1 .

20.12.2021 ОСОБА_1 , звернувся до АТ «СК «КРАЇНА» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 20.12.2021, посвідченням водія НОМЕР_3 , свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , протокол огляду місця ДТП від 17.10.2021, план-схема додаток до протоколу огляду місця ДТП від 17.10.2021, витяг з ЄРДР №0001415 від 18.10.2021, фотографіями з місця ДТП, довідкою про реєстрацію місця проживання особи №619 від 22.09.2021, РНОКПП ОСОБА_1 , Паспорт (ID-картка) ОСОБА_1 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.04.2023 у справі №607/275/22 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_1 , кримінальне провадження стосовно нього закрито.

05.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до АТ «СК «КРАЇНА» із заявою на виплату страхового відшкодування, реквізити ОСОБА_1 , заявою щодо погодження розміру страхового відшкодування від 05.05.2023, опитувальник додаток 1 до положення про НКП від 05.05.2023р.

АТ «СК «КРАЇНА» повідомленням від 29.05.2023 за № 3761, повідомило ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі пп. 37.1.4 п. 37.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

05.07.2023 адвокат Янчишин В.Й., звернувся із адвокатським запитом вих.№64 від 05.07.2023 до АТ «СК «КРАЇНА», яким просив: «Надіслати на електронну пошту - або за адресою: 46003, Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. С. Крушельницької, буд. 35 А, оф. 02, отримувач ОСОБА_5 : 1. Копію полісу згідно ДТП, яка трапилась 17.10.2021 за участі ТЗ «ВАЗ 2103» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , та ТЗ «AUDI А6» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . 2. Вказати ліміти відповідальності згідно поліса №АР/1894632. 3. Вказати розмір франшизи згідно поліса №АР/1894632. 4. Ремонтну калькуляція або звіт експерта чи оцінювача, щодо вартості матеріального збитку, завданого власнику ТЗ «AUDI А 6» р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 за фактом ДТП, яка сталася 17.10.2021, за участі ТЗ «ВАЗ 2103» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , та ТЗ «AUDI А6» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . 5. Копії усіх документів, які подавалися ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА", згідно ДТП, яка трапилась 17.10.2021».

З отриманої відповіді АТ «СК «КРАЇНА» № 4644/23 від 10.07.2023, поліса №АР/1894632, встановлено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260 000, 00 грн.; за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн.; франшиза - 0 грн.

Висновком експерта від 22.11.2021 №СЕ-19/120-21/11372-АВ, оформленого судовим експертом Кудровим Л.К., Тернопільського НДЕКЦ МВС України, встановлено, що: Ринкова вартість автомобіля «AUDI А6» р.н. НОМЕР_2 , станом на 17.10.2021 ймовірно складає 437800.00 гри. (чотириста тридцять сім тисяч вісімсот три. 00 коп.). Сума матеріального збитку, заподіяна власнику автомобіля «AUDI А6» р.н. НОМЕР_2 , 2013 року випуску, синього кольору, в результаті пошкодження КТЗ під час ДТП станом на 17.10.2021 року ймовірно складає 437 800 (чотириста тридцять сім тисяч вісімсот) грн. 00 коп.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що, позивач звернувся до АТ «СК «КРАЇНА» з заявою про виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб лише 05.05.2023, тобто з пропуском визначеного положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річного строку для такого звернення, оскільки спірна ДТП сталася 17.10.2021. Позивачем не доведено добросовісності своїх дій при зверненні до страховика з вказаною заявою. А тому суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення страхового відшкодування .

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частинах першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦПК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із Законом України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначені вище норми матеріального права, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18.

Згідно з пунктом 1 статті 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суд від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95 цс 20, зазначено, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з огляду на принцип добросовісності визначає, якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Аналізуючи вказані норми законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема у праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.

Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відтак, право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104 гс 18)). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406 цс 19) дійшла правового висновку про те, що зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу положень спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 цього Закону, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

У справі, що переглядається, судом встановлено, що 17.10.2021 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2103» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобілем марки «AUDI» моделі «А6» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Цивільна-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 2103» р.н. НОМЕР_1 , була забезпечена полісом №АР/1894632 у АТ «СК «КРАЇНА».

Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ «AUDI А6» р.н. НОМЕР_2 , серія НОМЕР_4 , власник ОСОБА_1 .

20.12.2021 року ОСОБА_1 , звернувся до АТ "Страхова компанія "Країна" із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 20.12.2021р., посвідченням водія НОМЕР_3 , свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , протокол огляду місця ДТП від 17.10.2021р., план-схема додаток до протоколу огляду місця ДТП від 17.10.2021р., витяг з ЄРДР №0001415 від 18.10.2021р., фотографіями з місця ДТП, довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 619 від 22.09.2021р., РНОКПП ОСОБА_1 , Паспорт (ID-картка) ОСОБА_1 .

Проте, лише 05 травня 2023 року позивач звернувся до АТ "Страхова компанія "Країна" із заявою на виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов правильного висновку про те, що оскільки позивач звернувся до АТ "Страхова компанія "Країна" з заявою про виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб лише 05 травня 2023 року, а ДТП сталася 17 жовтня 2021 року, тобто з пропуском визначеного положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річного строку для такого звернення, тому обґрунтовано страховик відмовив у здійсненні страхового відшкодування.

Твердження заявника в апеляційній скарзі щодо пропущення строку на подачу заяви з поважних причин, так як він очікував на результат розгляду кримінального провадження з метою встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні спірної ДТП, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування кримінального провадження не може свідчити про неможливість звернення потерпілого до страховика з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування, чи пред`явлення позову про відшкодування шкоди за спірне ДТП.

При цьому цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану ДТП, наступає незалежно від вини завдавача шкоди.

Подібний за змістом правовий висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 686/20281/21 (провадження № 61-9642 св 22), від 17 квітня 2024 року у справі № 552/7011/22 (провадження № 61-2109 св 24), від 24 квітня 2024 року у справі № 243/880/23 (провадження № 61-18255 св 23).

Крім цього, колегія суддів, зауважує, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.04.2023 у справі №607/275/22 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_1 , кримінальне провадження стосовно нього закрито.

Отже, позивачем не доведено добросовісності своїх дій при зверненні до страховика за вказаною заявою та не вчинено активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення права на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди. Як вище зазначалося, що вказані активні дії заявника закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), чи звернутися до суду з відповідним позовом у цей строк, який є преклюзивним.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду є законними та обґрунтованими, підстав для їх скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Янчишина В.Й. слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2024 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

У силу ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції слід покласти на ОСОБА_1 в межах ним понесених.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Янчишин Володимир Йосифович - залишити без задоволення

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2024 року - залишити без змін.

Судові витрати, у вигляді сплаченого судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції, слід покласти на ОСОБА_1 в межах ним понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

О.З. Костів