Справа №:754/8704/23
Провадження №: 2/755/54/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2024 р. місто Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.,

секретаря Бурячек О.В.,

учасники цивільного процесу:

представник позивача - адвокат Мещанінов А.М.,

відповідач - не з`явилась,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_1 - не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_1 , про зменшення розміру аліментів, присуджених за рішенням суду,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 з вимогами: «Зменшити розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь матері ОСОБА_3 , що стягуються за судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року з 1/4 частини до 1/6 частини щомісяця, але не менш, ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття».

04 липня 2023 року Деснянським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про направлення цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва.

04 вересня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Залучено ОСОБА_1 в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

25 вересня 2023 року (вх.№ 47411) до суду надійшли пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_1 , за змістом пояснень третя особа висловила свою позицію на підтримку заявлених позовних вимог.

Положеннями статті 174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідач не скористалася процесуальним правом подати відзив на позов з викладенням своєї позиції щодо заявлених вимог та долучити докази на підтвердження (спростування) заявлених вимог.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Представник позивача - адвокат Мещанінов Анатолій Михайлович у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, додатково пояснив, що з 27 червня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22 квітня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. У свою чергу, згідно з судовим наказом Дніпровського районного суду міста Києва від 01 березня 2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення вказаного судового рішення про стягнення аліментів у позивача відбулись зміни сімейного та майнового стану, у зв`язку з укладенням нового шлюбу з ОСОБА_1 , у період шлюбу з якою у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також у зв`язку з сплатою аліментів на цих дітей, стягнутих з нього на користь ОСОБА_1 за рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 травня 2015 року, у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 березня 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Крім того, цим судовим рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини в розмірі 2 000,00 грн щомісячно, починаючи з 06 березня 2023 року до досягнення дитиною ОСОБА_6 трирічного віку. За таких обставин виникли підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача, оскільки, на думку останнього, діти народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Таким чином, вислухавши пояснення учасника справи, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що надані докази та повідомленні ними обставини, на яких вони гуртуються у відповідності матеріального права, що підлягають застосуванню до них правовідносин, дають підстави для ухвалення судового рішення, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час перебування у шлюбі у подружжя народилася дитина - донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (стаття 150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судовим наказом Дніпровського районного суду міста Києва від 01 березня 2018 року (справа № 755/2023/18, провадження № 2-н/755/110/18) з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12 березня 2019 року звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , що отримує дохід у Київській міській філії ПАТ «Укртелеком», за судовим наказом Дніпровського районного суду міста Києва від 01 березня 2018 року у справі № 755/2023/18.

Відповідно до статті 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно з частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Отже, положення статті 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до статей 183, 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки).

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 Цивільного процесуального кодексу України), допустимими (стаття 78 Цивільного процесуального кодексу України), достовірними (стаття 79 Цивільного процесуального кодексу України), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 Цивільного процесуального кодексу України).

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

Тобто, для зменшення розміру аліментів позивач повинен довести належними та допустимими, що у нього змінився матеріальний або сімейний стан, погіршилось або поліпшилось здоров`я.

Суд установив, що 14 січня 2017 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб зі ОСОБА_7 , яка у подальшому змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

У цьому шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилися діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 травня 2023 року у справі № 752/4882/23 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 06 березня 2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06 березня 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У постанові від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20 (провадження № 61-7627св21) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.

Виходячи з наведеного, при вирішенні даного спору суд враховує, що у позивача відбулася зміна сімейного стану, народження двох дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та зміна матеріального стану, оскільки рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 травня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання та на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , у свою чергу, збільшення доходів у позивача не встановлено, тому суд доходить висновку, що у справі наявні передбачені статтею 192 Сімейного кодексу України підстави для зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача на підставі судового наказу, виданого 01 березня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва у цивільній справі №755/2023/18, з 1/4 частки до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає положенням статті 192 Сімейного кодексу України щодо стягнення аліментів в зміненому розмірі та роз`ясненням, викладеним у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_1 , про зменшення розміру аліментів, присуджених за рішенням суду, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 141, 180 ,181, 182, 183, 184, 192 Сімейного кодексу України, статтями 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд , -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_1 , про зменшення розміру аліментів, присуджених за рішенням суду, - задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, присуджених до стягнення з ОСОБА_2 на користьОСОБА_3 на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Судового наказу, виданого 01 березня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва у цивільній справі №755/2023/18, з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Сторони цивільного процесу:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С у д д я: