Справа № 186/1796/23
№ провадження 2/646/746/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Клімової С.В.,

за участю секретаря - Герко Є.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові матеріали цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором та заборгованості за невиконання умов договору застави,суд

В С Т А Н О В И В:

09.01.2024 року з Першотравневого міського суду Дніпропетровської області за підсудністю надійшла вище вказана цивільна справа.

Позивач ПАТ Акціонерний Банк «Укргазбанк», представник позивача: Легезін О.Г. звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором та заборгованості за невиконання умов договору застави.

Мотивуючи свої вимоги тим, що між АБ « УКРГАЗБАНК» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 15/2010-Р від 12.08.2010 року відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачені наступні істотні умови кредитування: сума кредиту 279 150,00 грн ( п.1.1), процентна ставка за користування кредитом 23 % річних, (п. 1.4.1 Кредитного договору). За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 28 % річних (п. 1.4.2. Кредитного договору). Строк повернення кредитних коштів до 11 серпня 2017 року. (п. 1.3.1 Кредитного договору).

Банк виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач припинив виконувати належним чином зобов`язання за Кредитним договором та не повертав кредитні кошти у визначених Кредитним договором строк. З метою захисту своїх порушених прав позивач 19.10.2018 р. звернувся із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором розрахованої станом на 14.09.2018 до Біловодського районного суду Луганської області.

Заочним рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 07.05.2019 року (справа № 408/8745/18-ц) за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено частково, солідарно стягнуто з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 121593,07 грн., стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 68699,29 грн та сплачений судовий збір. Рішення набрало законної сили 10.09.2019.

Також, вказаним рішенням встановлені та підтверджені вищевказані обставини видачі та отримання кредиту відповідачем. Для примусового виконання зазначеного рішення судом позивачу було видано виконавчий лист. В процесу примусового виконання вказане рішення суду було примусово виконано шляхом утримання частини грошових коштів з доходів боржника.

Виконавче провадження по примусовому виконанню вказаного рішення було закінчено 20.02.2022 у зв`язку із фактичним виконанням.

Виходячи з викладеного вбачається, що відповідач добровільно не виконував власні зобов`язання за кредитним договором та рішення суду.

Враховуючи викладені обставини та виходячи з суми заборгованості в розмірі 190 292, 36 грн встановленої в рішенні суду, що примусово виконано лише 20.02.2022 р., позивачем заявляються грошові вимоги до відповідача в загальному розмірі 105 322,10 грн., з яких: стягнення заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних)за період з 12.03.2017 року по 20.02.2022 року в загальному розмірі 28 246,49 грн; стягнення суми збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 12.03.2017 року по 20.02.2022 року в загальному розмірі 77 075,61 грн.

Крім того представник позивача вказує, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 12.08.2010 року було укладено договір застави №261, предметом застави за яким виступав Автомобіль марки HONDA, модель PILOT, 2009 року. Пунктом 2.3. договору застави встановлено, що за згодою сторін предмет застави оцінено в 372 200, 00 грн.

Пунктом 3.3.4. договору застави закріплено обов`язок відповідача не період дії цього договору застрахувати предмет застави на його повну вартість за власний рахунок у відповідності до вимог банку, виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування та надати банку копії договору (договорів) страхування, а також документів що підтверджують сплату страховий платежів за цим(цими) договором(договорами) страхування.

Пунктом 4.2. договору застави встановлено, що за невиконання чи неналежне виконання п.п. 3.3.1 - 3.3.8 даного договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета застави.

Позивач вказує, що відповідачем порушено вимоги п.3.3.4. договору застави, та не надано позивачу доказів виконанні власного обов`язку щодо страхування предмету застави з 2019 року. Таким чином штраф передбачений п.4.2. договору застави складає 18 610,00 грн, тобто 372 200,00 х 5% = 18 610,00 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість, яка у загальному розмірі становить 123 932,10 грн.

Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати, які складаються зі сплати судового збору у сумі 2 684,00 грн, сплачені ним при подачі позову до суду.

Відповідачем ОСОБА_2 06.05.2024 року до суду подано відзив на позовну заяву з якого вбачається, що останній категорично не згоден із вказаною позовною заявою, оскільки вимоги позивача порушують його права, як внутрішньо переміщеної особи і вимоги Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», виходячи з наступного.

12.08.2010 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 15/2010-Р, за яким - відповідач отримав для придбання автомобіля марки HONDA, моделі PILOT, 2009 грошові кошти у загальній сумі 279 150,00 грн.

12.08.2010 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 15/2010-р/п згідно якого поручитель ОСОБА_3 зобов`язувалась солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за невиконання усіх зобов`язань позичальником за кредитним договором № 15/2010-Р від 12.08.2010, зокрема, за повернення кредиту у розмірі 279150,00 грн та сплати процентів за користування кредитом та інших платежів зазначених у договорі.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 07.05.2019 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», заборгованість за кредитним договором №15/2010-Р від 12.08.2010, яка утворилась за період з листопада 2015 року по 11.08.2017 у сумі 121 593,07 грн, яка складається із: боргу за кредитом в розмірі - 121593,07 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», заборгованість за кредитним договором №15/2010-Р від 12.08.2010, строк сплати якої настав за період до листопада 2015 року у сумі 68 699,29 грн, яка складається із: боргу за кредитом в розмірі 38 001,31 грн; відсотків за користування кредитом 30 697,98 грн, в частині позовних вимог до ОСОБА_3 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором строк сплати якої настав до 01.11.2015 відмовлено за необґрунтованістю, стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 2 854,39 грн.

Постановою Луганського апеляційного суду від 13.09.2019 апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» відхиллено, рішення Біловодського районного суду Луганської області від 07.05.2019 залишено без змін.

20.01.2022, 21.01.2022 та 15.02.2022 відкрито відповідні виконавчі провадження приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським Владиславом Юрійовичем відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..Згідно квитанції №3 та квитанції №4 від 16.02.2022 сплачено суму боргу за відкритими виконавчими провадженнями в повному обсязі.Згідно результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП, станом на 07.02.2024 всі виконавчі провадження відносно відповідача завершені.

До окупації російською федерацією Луганської області у 2014 році відповідач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Додатку 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 № 117-р) Ровеньківський район Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно п. 6 розділу II Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004, Ровеньківський район Луганської область тимчасово окупований Російською Федерацією з 07.04.2014.

Відповідач зазначає, що є внутрішньо переміщеною особою після подій 2014 року, що підтверджується довідкою від 28.07.2016 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Вказаний Кредитний договір був укладений в Луганській області 12.08.2010, для придбання автомобіля марки HONDA, моделі PILOT, 2009 року випуску, яким відповідач з дружиною користувалися за місцем нашої реєстрації, а саме: Луганська область, м. Ровеньки.

Тобто, вказаний кредитний договір був укладений до 14.04.2014 та початку проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Звертає увагу, що позивачем до позовної заяви не залучено розрахунку заборгованості за договором №15/2010-Р від 12.08.2010, а саме, щодо строків нарахування та припинення нарахування коштів за основною сумою кредиту та процентів за користування кредитом в рахунок погашення кредиту, а надано лише розрахунок щодо нарахування 3% річних та індексу інфляції.

Відповідач зазначає, що до 12.01.2015 не мав прострочення погашення кредиту та до 10.07.2014 не мав прострочення по процентам, про що також зазначено в рішенні Біловодського районного суду Луганської області від 07.05.2019 (справа №408/8745/18). Крім того, у вказаному рішенні банк стягував в тому числі несплачені проценти за користування кредитом з 01.07.2014, тобто після 14.04.2014.

Крім того, вказане рішення Біловодського районного суду Луганської області від 07.05.2019 постановою Луганського апеляційного суду від 10.09.2019 залишено без змін.

Таким чином, станом на 14.04.2014 за вказаним кредитним договором були відсутні прострочення сплати платежів.

Тобто, вказаний вище кредитний договір був укладений до 14.04.2014 з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Таким чином, згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», до відповідача не можуть бути застосовані будь-які інші нарахування неустойки (штрафу, пені), не настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми, не застосовуються інші санкції майнового характеру.

Звертає увагу суду на позицію Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладену у постанові від 31.05.2023 по справі №743/212/19, в якій Верховний суд зазначив, зокрема, що враховуючи те, що зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» у редакції Закону України від 14 липня 2021 року № 1646-ІХ набрали чинності 06 вересня 2022 року, і положення статті 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» щодо звільнення деяких категорій внутрішньо переміщених осіб від негативних наслідків невиконання грошових зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики» не діяли на час розгляду справи судом першої інстанції, який постановив рішення 20 серпня 2020 року, то висновки суду апеляційної інстанції у частині задоволення позовних вимог банку про стягнення з позичальника 3 % річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, є вірними, оскільки апеляційний суд переглядав справу в частині правильності застосування матеріальних норм судом першої інстанції.

Таким чином, Верховний суд зазначив про неможливість застосування положень ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» до позичальника у даному випадку виключно через те, що зміни до вказаного Закону набрали чинності після розгляду позовної заяви першою інстанцією, та не діяли на час розгляду справи судом першої інстанції.

В даному випадку, позовна заява ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором та заборгованості за невиконання умов договору застави, надійшла до канцелярії суду 22.11.2023, тобто після набрання чинності змін до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» у редакції Закону України від 14.07.2021 № 1646-ІХ, а тому до вказаних вимог позивача належить застосувати положення ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Крім того, 14.11.2023 та 15.11.2023 дружина відповідача, ОСОБА_3 , на підставі довіреності від 11.01.2023 про представництво інтересів відповідача, звернулася через електронну форму звернення до АБ «УКРГАЗБАНК» із заявами про надання інформації (зняття обтяження), в яких просила: надати інформацію про виконання Кредитного договору № 15/2010-Р у повному обсязі; надати необхідні документи для зняття та/або припинення обтяження рухомого майна, який належить відповідачу автомобіля марки HONDA, моделі PILOT, 2009 року випуску.

У заяві від 15.11.2023 вказувала, в тому числі, про зазначені вище обставини щодо наявності статусу ВПО, та вказувала на положення ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Однак, банк нехтуючи вказаними положеннями Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», зокрема, ч. 3 ст. 9-2 Закону, згідно якої кредитор з урахуванням вимог частин першої та другої цієї статті зобов`язаний здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором та/або договором позики у семиденний строк з дня надходження письмового звернення від внутрішньо переміщеної особи, 22.11.2023 звернувся до суду із вказаною позовною заявою.

Крім того, у відповіді банку від 13.12.2023 №15631/42832/2023, начальник управління контролю якості та комунікації з клієнтами АБ «УКРГАЗБАНК» Кіщенко Ганна, жодним чином не надала оцінку вказаним дружиною даним щодо наявності статусу ВПО та положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», що на мій погляд є неповним наданням відповіді на звернення. Враховуючи викладене вище відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 січня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 червня 2024 року проведено підготовчий розгляд та справу призначено до судового засідання.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 червня 2024 року було задоволено клопотання представника позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву в якому позов не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

З`ясувавши думку учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Справа розглядається в порядку загального позовного провадження.

Так судом встановлені наступні фактичні обставини.

12.08.2010 між АБ « УКРГАЗБАНК» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 15/2010-Р року відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачені наступні істотні умови кредитування: сума кредиту 279 150,00 грн ( п.1.1), процентна ставка за користування кредитом 23 % річних, (п. 1.4.1 Кредитного договору). За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 28 % річних (п. 1.4.2. Кредитного договору). Строк повернення кредитних коштів до 11 серпня 2017 року. (п. 1.3.1 Кредитного договору).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 12.08.2010 року було укладено договір застави №261, предметом застави за яким виступав Автомобіль марки HONDA, модель PILOT, 2009 року. Пунктом 2.3. договору застави встановлено, що за згодою сторін предмет застави оцінено в 372 200, 00 грн.

Пунктом 3.3.4. договору застави закріплено обов`язок відповідача на період дії цього договору застрахувати предмет застави на його повну вартість за власний рахунок у відповідності до вимог банку, виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування та надати банку копії договору (договорів) страхування, а також документів що підтверджують сплату страховий платежів за цим(цими) договором(договорами) страхування. Пунктом 4.2. договору застави встановлено, що за невиконання чи неналежне виконання п.п. 3.3.1 - 3.3.8 даного договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета застави.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 07.05.2019 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», заборгованість за кредитним договором №15/2010-Р від 12.08.2010, яка утворилась за період з листопада 2015 року по 11.08.2017 у сумі 121 593,07 грн, яка складається із: боргу за кредитом в розмірі - 121593,07 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», заборгованість за кредитним договором №15/2010-Р від 12.08.2010, строк сплати якої настав за період до листопада 2015 року у сумі 68 699,29 грн, яка складається із: боргу за кредитом в розмірі 38 001,31 грн; відсотків за користування кредитом 30 697,98 грн, в частині позовних вимог до ОСОБА_3 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором строк сплати якої настав до 01.11.2015 відмовлено за необґрунтованістю, стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 2 854,39 грн.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 15/2010-Р від 12.08.2010 року вбачається, що заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних)за період з 12.03.2017 року по 20.02.2022 року становить в загальному розмірі 28 246,49 грн; заборгованість з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 12.03.2017 року по 20.02.2022 року в загальному розмірі 77 075,61 грн.

Штраф передбачений п.4.2. договору застави складає 18 610,00 грн, тобто 372 200,00 х 5% = 18 610,00 грн.

Постановою Луганського апеляційного суду від 10.09.2019 року, рішення Біловодського районного суду Луганської області від 07.05.2019 року залишено без змін.

З квитанцій за № 3 та № 4 від 16.02.2022 року вбачається, що ОСОБА_2 було сплачено суму заборгованості в повному обсязі з урахуванням витрат у ВП.

Згідно результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП, станом на 07.02.2024 виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 завершені.

З довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за № від 28.07.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою.

Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

За змістом положень частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три процента річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення.

Відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати та три проценти річних від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів за користування боржником утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові за весь час прострочення, у тому числі і за час розгляду справи про стягнення основного боргу у судах та примусового виконання судового рішення.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15, Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 07.05.2019 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», заборгованість за кредитним договором №15/2010-Р від 12.08.2010, яка утворилась за період з листопада 2015 року по 11.08.2017 у сумі 121 593,07 грн, яка складається із: боргу за кредитом в розмірі - 121593,07 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», заборгованість за кредитним договором №15/2010-Р від 12.08.2010, строк сплати якої настав за період до листопада 2015 року у сумі 68 699,29 грн, яка складається із: боргу за кредитом в розмірі 38 001,31 грн; відсотків за користування кредитом 30 697,98 грн, в частині позовних вимог до ОСОБА_3 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором строк сплати якої настав до 01.11.2015 відмовлено за необґрунтованістю, стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 2 854,39 грн. Вказане рішення залишено без змін постановою Луганського апеляційного суду від 13.09.2019 року.

Крім того в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 12.08.2010 року було укладено договір застави №261, предметом застави за яким виступав Автомобіль марки HONDA, модель PILOT, 2009 року. Пунктом 2.3. договору застави встановлено, що за згодою сторін предмет застави оцінено в 372 200, 00 грн.

Пунктом 3.3.4. договору застави закріплено обов`язок відповідача не період дії цього договору застрахувати предмет застави на його повну вартість за власний рахунок у відповідності до вимог банку, виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування та надати банку копії договору (договорів) страхування, а також документів що підтверджують сплату страховий платежів за цим(цими) договором(договорами) страхування.

Пунктом 4.2. договору застави встановлено, що за невиконання чи неналежне виконання п.п. 3.3.1 - 3.3.8 даного договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета застави.

20.01.2022, 21.01.2022 та 15.02.2022 відкрито відповідні виконавчі провадження приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським Владиславом Юрійовичем відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Згідно квитанції №3 та квитанції №4 від 16.02.2022 сплачено суму боргу за відкритими виконавчими провадженнями в повному обсязі. Згідно результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП, станом на 07.02.2024 всі виконавчі провадження відносно відповідача завершені.

За положеннями ч.ч.1-5 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач при наданні відзиву на позовну заяву посилається на ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Згідно ч. 1 ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закону), загальна сума процентів за кредитним договором та/або договором позики, боржником за яким є внутрішньо переміщена особа, яка у період після дати початку тимчасової окупації залишила або покинула своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України або у період після 14 квітня 2014 року залишила або покинула своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, не може перевищувати суми процентів, нарахованої протягом строку, на який надавався кредит (позика), за мінімальною ставкою, визначеною договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 9-2 Закону, за невиконання чи неналежне виконання внутрішньо переміщеною особою, визначеною частиною першою цієї статті, зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики не нараховується неустойка (штраф, пеня), не настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми, не застосовуються інші санкції майнового характеру.

Згідно ч. 3 ст. 9-2 Закону, кредитор з урахуванням вимог частин першої та другої цієї статті зобов`язаний здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором та/або договором позики у семиденний строк з дня надходження письмового звернення від внутрішньо переміщеної особи.

У разі невиконання кредитором свого обов`язку щодо здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором- та/або договором позики на умовах, визначених цією статтею, така заборгованість вважається автоматично перерахованою на наступний день після закінчення відповідного семиденного строку з дня надходження до кредитора письмового звернення від внутрішньо переміщеної особи.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 9-2 Закону, положення частин першої - п`ятої Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» поширюються виключно на кредитні договори та договори позики, укладені: до 14 квітня 2014 року з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Положення частин першої - п`ятої цієї статті не поширюються на заборгованість внутрішньо переміщених осіб, які залишили або покинули своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та станом на 14 квітня 2014 року в яких наявне прострочення сплати платежів за кредитними договорами та/або договорами позики.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач є внутрішньо переміщеною особою після подій 2014 року, що підтверджується довідкою від 28.07.2016 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

12.08.2010 року між АБ « УКРГАЗБАНК» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 15/2010-Р.

З рішення Біловодського районного суду Луганської області від 07.05.2019 року, залишеним без змін постановою Луганського апеляційного суду від 10.09.2019 року було встановлено, що до 12.01.2015 відповідач не мав прострочення погашення кредиту та до 10.07.2014 не мав прострочення по процентам. Також вказаними рішенням було стягнуто в тому числі несплачені проценти за користування кредитом з 01.07.2014.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що оскільки згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» до відповідача не можуть бути застосовані будь-які інші нарахування неустойки (штрафу, пені), не настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми, не застосовуються інші санкції майнового характеру так як вказаний вище кредитний договір був укладений до 14.04.2014 з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, станом на 14.04.2014 року, відповідач не мав прострочення погашення кредиту та не мав прострочення по процентам, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 11, 12 13, 78, 79, 89, 141, 206, 264, 265, 280-284, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 11, 509, 526, 610, 611, 612, 623, 625, 1054, 1048-1050 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором та заборгованості за невиконання умов договору застави відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-ти денний строк апеляційної скарги, з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua

Повний текст рішення виготовлено 09.12.2024 року.

Суддя: С.В. Клімова