Справа № 309/4603/24
Провадження № 2-о/309/434/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Волощук О. Я.

присяжних Шимон О.Ф., Пал О.Ю.

при секретарі Кальчевій Д.О.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хуст цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: виконавчий комітет Вишківської селищної ради про визнання особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання її вітчима - ОСОБА_2 - безвісно відсутнім.

В обґрунтування заяви зазначила наступні обставини.

24 березня 1977 року її матір ОСОБА_3 зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 , який приходиться їй вітчимом. Разом в шлюбі вони прожили не довго, так як сорок років тому ОСОБА_2 виїхав у Ростовську область. З того часу будь-який зв`язок з ним втрачено. Він ні разу не зателефонував, не написав листа, не повідомив іншим способом про місце свого перебування.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помела матір заявниці ОСОБА_4 .

Після її смерті заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено, оскільки з наданих документів було встановлено, що на даний час шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не розірвано.

З цих причин заявниця змушена звернутись до суду із даною заявою про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 вимоги за заявою підтримала у повному обсязі, просила суд задоволити заяву з підстав, наведених у ній.

Представник заінтересованої особи - виконавчого комітету Вишківської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення вимог за заявою не заперечив.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці, свідків, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю заявниці ОСОБА_1 .

24 березня 1977 року між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 24.03.1977 року.

Згідно довідки № 02-36/1204 від 30.09.2024 року, виданої виконавчим комітетом Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області, акту обстеження фактичного місця проживання від 24.09.2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом багатьох років не проживає на території Вишківської територіальної громади та місце його знаходження невідоме.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - сусіди заявниці, повідомили, що ОСОБА_2 проживав спільно з померлою ОСОБА_3 , в місті постійного проживання за адресою в АДРЕСА_1 , однак відсутній за вказаною адресою більше сорока років, виїхав до російської федерації, залишивши при цьому самого й десятирічного сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і більше не повернувся. З того часу будь-який зв`язок з ним втрачено.

Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України.

Безвісна відсутність, - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Згідно статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визначити фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

Для визнання фізичної особи безвісно відсутньою необхідно встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність є засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місця її перебування.

За своїм змістом ч. 1 статті 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім, оскільки факт відсутності останнього за місцем свого постійно проживання більш як протягом одного року підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються, заявнику та іншим заінтересованим особам не відомо про місце перебування ОСОБА_2 , а вжиті заходи для встановлення місця перебування фізичної особи не дали результатів.

Згідно ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Враховуючи досліджені судом докази, покази свідків, суд вважає, що початком безвісної відсутності ОСОБА_2 є 01.01.1985 року, оскільки інші відомості відсутні.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 77-80, 259, 293, 305-309 ЦПК України, ст. 43 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Біловська, Усть-Кубинського району, Вологодської області - безвісно відсутнім з 01.01.1985 року.

Роз`яснити положення ч.1 ст.309 ЦПК України, згідно яких у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту виготовлення його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Закарпатським апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Волощук О.Я.

Присяжні: Шимон О. Ф.

Пал О. Ю.