Справа № 442/3125/24
Провадження № 8/442/4/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Хомика А.П.,

з участю секретаря судового засідання - Лужецької С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дрогобичі заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.04.2024 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву обґрунтовує тим, що до квітня 2024 року спільна дитина почергово проживала з ним та колишньою дружиною ОСОБА_2 . Вказує, що активна участь матері дитини у щоденному утриманні та матеріальному забезпеченні їхнього сина документально не підтверджена. Він з ОСОБА_4 сина постійно знаходився з ним, а з 2015 року ще й проживав з сином по місцю свого проживання. Він дбає про нього, утримує його, бере безпосередню участь у його вихованні та розвитку, водить його в школу, в «Інклюзивно-ресурсний центр», що в м.Дрогобичі, тобто займається його повноцінним вихованням. Оскільки на час видачі наказу дитина не проживала з матір`ю, просить скасувати судовий наказ за нововиявленими обставинами.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Галишин А.В. підтримали викладене у заяві, просять таку задовольнити. Заявник вказав, що на даний час їхній син ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю, однак він звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання їхнього сина, оскільки бажає, щоб дитина проживала разом з ним, про що заперечує ОСОБА_2 .

Стягувачка та її представник - адвокат Малицький В.К. в судовому засіданні заяву про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами заперечили. Вважають, що обставини, на які покликається заявник не є нововиявленими, не відповідають дійсності, оскільки дитина проживає разом з матір`ю, що не заперечується самим заявником. Документи, надані ОСОБА_1 , і ті обставини, що засвідчені в них, не свідчать про те, що на момент видання судового наказу 19.04.2024 заявник не знав і не міг знати про те, що син з ним не проживає. ОСОБА_2 доповнила, що їхній син ОСОБА_5 є дитиною з особливими потребами і потребує постійного догляду та лікування, на що витрачається значна сума коштів. Вона працює, а тому у денний час за сином доглядав батько, забирав його зі школи. Однак тягар утримання сина повністю лежав на ній. З квітня 2024 року у неї з ОСОБА_1 виник конфлікт, після якого син проживає лише з нею, ним опікується її новий чоловік. Вважає, що розмір стягуваних аліментів є мінімальним, вона витрачає на утримання сина значно більші кошти.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 19.04.2024 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17.04.2024 і до повноліття дитини.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Щодо норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, то обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст.51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках і своїх повнолітніх дітей.

Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. Так за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі. Також батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року №4 передбачено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Частиною 8 статті 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів чотири і п`ять частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V, цього Кодексу.

Даний судовий наказ видано відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України, а тому його може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.

Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46). процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

Боржник ОСОБА_1 , звертаючись до суду з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, посилається на той факт, що малолітній син ОСОБА_5 фактично проживає разом з ним та із стягувачем, він матеріально забезпечує сина, здійснює за ним догляд, а тому аліменти не повинні стягуватися з нього. На підтвердження зазначених обставин боржник ОСОБА_1 надає копії довідок з Дрогобицької дитячо-юнацької спортивної школи ім..І.Боберського №18-05/24 від 20.05.2024, висновок лікаря-спеціаліста №95 від 24.05.2024, Акт проживання особи без реєстрації, виданої КП «Управитель «ЖЕО» від 22.05.2024.

Однак, суд зазначає, що ці обставини не відповідають критеріям ч. 2 ст. 423 ЦПК України, зокрема не є тими обставинами, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі стягувачу ОСОБА_2 , яка зверталася із заявою про видачу судового наказу, на час розгляду справи.

Суд також враховує, що в своїй судовій практиці Верховний Суд вказує на те, що під ознаки нововиявлених обставин у справі про стягнення аліментів не підпадають наступні обставини: факт спільного проживання боржника зі стягувачем та їх дітьми на час подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів; факт утримання боржником сім`ї, у тому числі й факт перебування сторін у шлюбі; добровільне надання батьком допомоги та утримання дітей за його рахунок; перешкоджання дружиною у здійсненні ним батьківського обов`язку; наявність невирішеного спору між сторонами щодо місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні (справа №264/1739/18 рішення ВС від 18.12.2018, справа №359/3012/18 рішення ВС від 19.11.2018). В цьому випадку платник аліментів повинен ставити питання про зменшення розміру (припинення стягнення) аліментів та в деяких випадках - про стягнення безпідставно стягнених коштів (за аналогією з ч.2 ст.82 СК України).

В судовому засіданні заявник визнав, що на час звернення із заявою і на день видачі судового наказу спільна дитина ОСОБА_1 проживав і з ним, і з матір`ю. Він водив сина до школи і той знаходився з ним, поки ОСОБА_2 перебувала на роботі. Ночував син у матері. Також заявник вказав, що з квітня дружина не дає йому дитину.

Як встановлено, матір дитини ОСОБА_2 проживає разом з дитиною, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 14.05.2024, Актом №357 про проживання особи без реєстрації від 26.07.2024. Із заяви ОСОБА_1 на ім`я міського голови ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_1 просить встановити йому порядок спілкування з його малолітнім сином ОСОБА_3 , який проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що вона чинить перешкоди у спілкуванні з сином.

Крім цього, сторонами не заперечується, що на даний час у сторін виник спір щодо місця проживання їхнього малолітнього сина. Всі доводи заявника про те, що на час винесення наказу спільна дитина проживала разом з ним, він здійснював за ним догляд в денний час, не може бути самостійною підставою для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, оскільки такий обов`язок покладений на нього як на батька малолітньої дитини. При цьому, будь-яких даних про те, що боржник самостійно ніс (несе) тягар по утриманню сина, суду не надано.

Отже, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, передбачені ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Виходячи з того, що всі обставини, на які посилається ОСОБА_1 в своїй заяві, не є нововиявленими обставинами, а наведені заявником обставини не звільняють його від обов`язку як батька утримувати дитину, а розмір аліментів, присуджений до стягнення, визначений та відповідає вимогам чинного законодавства України, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами слід відмовити, а вказаний судовий наказ залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 170, 258, 259, 260, 423 - 425, 428, 429 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування судового наказу у справі №442/3125/24 від 19 квітня 2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - відмовити.

Судовий наказ виданий Дрогобицьким міськрайоним судом Львівської області 19.04.2024 залишити в силі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 13 серпня 2024 року.

Суддя Хомик А.П.