Справа №191/5062/24
Провадження № 2-з/191/50/24
УХВАЛА

04 листопада 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

судді Твердохліб А.В.,

за участю секретаря Яришевої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стасенко Я.Є., про забезпечення позову, до його пред`явлення до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, шляхом накладення арешту на рухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

29.10.2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стасенко Я.Є., про забезпечення позову до його пред`явлення до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, шляхом накладення арешту на рухоме майно, а саме автомобіль Lexus ES-350, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявниця вказувала, що забезпечення позову направлено на недопущення ризиків відчуження спірного автомобіля, який вона вважає спільним сумісним майном подружжя, тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та у зв`язку з подальшим поданням позову про поділ майна подружжя.

Станом на дату розгляду 04.11.2024 року заяви про забезпечення позову, судом отримано відповідь Головного сервісного центру МВС, за якою встановлено, що власником автомобіля Lexus ES-350, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, згідно договору купівлі-продажу через електронні сервіси та зовнішні ресурси, з ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 .

Наведене свідчить, що на день постановлення даної ухвали, спірне майно фактично та юридично вибуло з володіння ОСОБА_2 , а отже відсутній предмет забезпечення позову, щодо якого ОСОБА_1 мала пред`явити позов про його поділ, як спільне сумісне майно.

У наведеному випадку, враховано обов`язковість зв`язку між предметом забезпечення позову (майно) та його власником, що є у безпосередньому взаємозв`язку із майбутнім позовом, який має пред`явити заявниця, оскільки відповідно до частини четвертої статті 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, а відповідно до пункту 1 частини тринадцятої статті 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу.

Очевидно, що вибуття з володіння ОСОБА_2 спірного автомобіля унеможливлює пред`явлення ОСОБА_1 позову про поділ вказаного нерухомого майна, у порядку та строки статей 152, 158 ЦПК України.

Отже, встановивши, що автомобіль марки Lexus ES-350, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуск, день розгляду 04.11.2024 року заяви ОСОБА_1 належить іншій особі ОСОБА_3 , тобто вибув з володіння ОСОБА_2 , тому суд, доходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для відмови в забезпеченні позову до пред`явлення позову.

Керуючись ст.ст. 149-154, 260, 353 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стасенко Я.Є., про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, шляхом накладення арешту на рухоме майно, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А. В. Твердохліб