ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/1088/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

за участі секретаря - Панькевич Т.І.

без сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/17876/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2024 року, постановлену суддею Марциновською І.В., про повернення позивачу зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним та визнання обов`язку щодо повернення коштів відсутнім,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

02.09.2024 засобами поштового зв`язку відповідач ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву до ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору, укладеного між нею та ТзОВ "Фінансова компанія "Ейс" недійсним та визнання обов`язку щодо повернення коштів відсутнім.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2024 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТзОВ "Фінансова компанія "Ейс" про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним та визнання обов`язку щодо повернення коштів відсутнім разом з доданими до неї документами повернуто позивачем.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що із системного аналізу позовної заяви вбачається, що вона просить суд визнати недійсним кредитний договір, який є предметом первісної позовної заяви, а ТзОВ "ФК "ЕЙС" є правонаступником первісного кредитора, до якого заявник має всі ті ж самі права вимоги що і до первісного кредитора, відповідно до норм чинного ЦК України.

В неї відсутній примірник кредитного договору, який є предметом первісного та зустрічного позову, тому у тексті зустрічної позовної заяви не зазначені ані дати укладення, ані номер кредитного договору, однак копія даного договору наявна у матеріалах даної судової справи.

Представник ТзОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" адвокат Тараненко А.І. подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначив, що як вбачається із матеріалів справи, відповідачем не надано жодних доказів які б взаємопов`язували позов ТзОВ "ФК "ЕЙС" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 936858982 від 31.12.2021 та зустрічну позовну заяву про захист прав споживачів, подану ОСОБА_1 .

Предметом позову ТзОВ "ФК "ЕЙС" є стягнення заборгованості за кредитним договором № 936858982 від 31.12.2021, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , в свою чергу предметом зустрічної заяви про захист прав споживачів є визнання недійсним кредитного договору укладеного між ТОВ «ФК «ЕЙС» та ОСОБА_1 .

З аналізу норм процесуального закону та відповідних роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», слідує, що процесуальний закон вказує на певні умови прийняття судом зустрічного позову: 1) взаємний зв`язок первісного та зустрічного позовів; 2) однорідність вимог та нерозривна пов`язаність вимог між собою; 3) від вирішення однієї вимоги залежить вирішення інших; 4) доцільність спільного розгляду цих позовів.

Отже, враховуючи що зустрічний позов про захист прав споживачів не є взаємопов`язаним із позовом ТзОВ «ФК «ЕЙС» про стягнення заборгованості, та законності ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської, ТзОВ "ФК "ЕЙС" вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

ТзОВ "ФК "ЕЙС" та їх представник Тараненко А.І. повідомлялися про розгляд справи шляхом направлення судової повістки до електронних кабінетів, про що в матеріалах справи наявні довідки про доставку електронного документа.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є - день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи

ОСОБА_1 повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на поштову адресу, однак вона повернулась на адресу Тернопільського апеляційного суду як не отримана з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з пунктом 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа № 607/17876/24).

26.08.2024 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області відкрито провадження у цивільній справі № 607/17876/24, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначене судове засідання на 19.09.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи.

02.09.2024 засобами поштового зв`язку відповідач ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву до ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним та визнання обов`язку щодо повернення коштів відсутнім.

Повертаючи ОСОБА_1 зустрічний позов, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 193 ЦПК України та виходив із відсутності підстав для об`єднання в одне провадження первісних та зустрічних позовних вимог, та роз`яснив ОСОБА_1 право звернутися із таким позовом в загальному порядку.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Колегія суддів відмічає, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №916/3245/17.

Статтею 194 ЦПК України унормовано, що зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 904/6157/19 вказано, що взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у наступному: - обидва позови взаємопов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; - вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; - задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №522/9011/19 зазначено, що згідно з частиною другою статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Отже, прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених частиною другою статті 193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним.

При цьому вищевказаною нормою процесуального закону визначено дві альтернативні ознаки зустрічного позову:

- або взаємопов`язаність первісного та зустрічного позовів, що зумовлює їх спільний розгляд, зокрема, коли обидва позови виникають з одних правовідносин;

- або їх взаємовиключність, коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов, який прийнятий судом для спільного провадження з первісним позовом, повинен знайти вирішення у виді загального рішення, яке має містити відповідь на обидві заявлені вимоги (як позивача, так і відповідача). Задоволення зустрічного позову спричиняє відмову в задоволенні первісного позову, однак не виключає можливості як задоволення обох вимог, так і однієї повністю, а іншої частково.

У справі, що переглядається, ТзОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як зазначив суд першої інстанції в ухвалі про повернення зустрічної позовної заяви, що предметом спору в первісному позові ТзОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" є стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості за договором кредитної лінії № 936858892 від 31.12.2021 року, укладеним між ТзОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1

02.09.2024, своєчасно, тобто до першого судового засідання, оскільки справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, засобами поштового зв`язку відповідач ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним та визнання обов`язку щодо повернення коштів відсутнім.

Як вбачається зі змісту зустрічної позовної заяви, що ОСОБА_1 просить визнати недійсним кредитний договір, за яким ТзОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" звернулося в суд про стягнення заборгованості.

Проте суд першої інстанції вважаючи, що це різні кредитні договори, з метою з`ясування обставин справи двічі відкладав судові засідання, не застосувавши положення ст. 185 ЦПК України, яка передбачає залишення позовної заяви без руху та надання строку для усунення виявлених недоліків.

Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, апеляційний суд доходить висновку, що підстави для повернення зустрічної позовної заяви були відсутні, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення заявнику зустрічної позовної заяви.

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 09 грудня 2024 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

О.З. Костів