ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/662/23 Номер провадження 22-ц/814/338/24Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І.І. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Триголов В.М.,

судді: Дорош А.І., Лобов О.А.,

секретар: Кириченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Титаренко Сергія Олександровича на ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 квітня 2023 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білицька селищна рада Полтавського району Полтавської обрості , про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. А саме встановлення факту належності їй державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 054787, виданого 26.06.2000 року на ім`я ОСОБА_1 , якій передана земельна ділянка загальною площею 0,2516, з них 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1016 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в смт. Білики Полтавського району Полтавської області.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 квітня 2023 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білицька селищна рада Полтавського району Полтавської області, про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено. ОСОБА_1 роз`яснено право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

ОСОБА_1 оскаржила вказану ухвалу в апеляційному поряду. Скарга мотивована тим , що суд не з`ясувавши усіх обставин справи прийшов до хибного висновку про неможливість розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення поданої ОСОБА_1 у порядку окремого провадження.

Судом першої інстанції залишено поза увагою те , що заявниця є власником двох новосформованих земельних ділянок , з різним цільовим призначенням , які сформувалися на підставі держаного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 054787, виданого 26.06.2000 року . На вказані земельні ділянки виготовлена технічна документація із землеустрою, погоджено межі із суміжними власниками та землекористувачами та земельні ділянки зареєстровані в державному земельному кадастрі, про що свідчать витяги з Державного земельного кадастру про формування земельних ділянок.

Заявниця зазначає, що звернулась із вказаною заявою оскільки самостійно виправити допущені неточності та описку в державному акті ОСОБА_1 не має можливості , оскільки до правовстановлюючих документів категорично забороняється вносити будь-які зміни.

У зв`язку із вказаним , ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 квітня 2023 року, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 054787 від 26.06.2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 536, вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Білицької селищної Ради народних депутатів за № 347 від 25.10.1998 року ОСОБА_1 передається в приватну власність земельна ділянка площею 1929 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території АДРЕСА_2 .

На плані зовнішніх меж земельної ділянки відображено, що земельна ділянка від А до Б межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 , від Б до В землі Білицької селищної ради, від В до Г межує із земельною ОСОБА_3 , від Г до Д межує із земельною ділянкою ОСОБА_4 , від Д до А землі Білицької селищної ради. Площа 2515,67 кв.м.

Згідно рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 66728816 від 10.03.2023 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно відмовлено в проведенні реєстраційних дій, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: площа земельної ділянки, зазначена на лицьовій стороні, не відповідає площі, зазначеній на плані зовнішніх меж земельної ділянки та на зворотньому боці державного акту. Також наявні розбіжності в прізвищі власника земельної ділянки та лицьовому боці державного акту. Крім цього, місцезнаходження земельної ділянки, зазначене у відомостях ДЗК, не відповідає відомостям, зазначеним у державному акті. В державному акті місцезнаходження земельної ділянки вказане на АДРЕСА_3 )

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що заява про встановлення факту належності державного акту на право приватної власності не може розглядатись в порядку окремого провадження.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 обґрунтовувала свої вимоги тим, що у державному акті наявні розбіжності, що унеможливили проведення реєстраційних дій земельної ділянки, що було виявлено при зверненні заявника до державного реєстратора з метою проведення реєстраційних дій.

Тобто, заявник фактично просила встановити факт належності їй земельної ділянки що розташована у АДРЕСА_2 ( згідно акту) , проте прохальна частина заяви містить відомості щодо двох земельних ділянок , загальною площею 0,2516 га одна з яких розташована за адресою АДРЕСА_1 , натомість акт належність якого просить встановити заявник свідчить про надання ОСОБА_1 земельної ділянки з іншою площею .

Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на проведення приватизації земельних ділянок.

Як вірно вказано районним судом , з наданих заявником документів вбачається розбіжність в прізвищі власника , невідповідність місця розташування земельної ділянки згідно акту та площа земельної ділянки.

За таких обставин , вірним є висновок суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження , оскільки зі змісту заяви та доданих до неї документів вбачається, що факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, адже від встановлення цього факту буде залежати чи не порушено права інших суміжних співвласників земельних ділянок у зв`язку з тим, що площа земельної ділянки ОСОБА_1 , зазначена на лицьовій стороні державного акту, не відповідає площі, зазначеній на плані зовнішніх меж земельної ділянки та на зворотньому боці державного акту.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких він дійшов шляхом повного та всебічного дослідження справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали місцевого суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Титаренко Сергія Олександровича - залишити без задоволення.

Ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов