Справа № 345/1389/24
Номер провадження 2/350/260/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2024 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого - судді Сокирко Л.M.,
секретаря судових засідань: Видойник І.П.,
з участю сторін: відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Креховецької Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої пенсії,
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 29 лютого 2024 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої пенсії, обгрунтовуючи позов тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як одержувач пенсії перебуває ОСОБА_1
18 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до відділу обслуговування громадян № 11 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (сервісний центр) із заявою про призначення пенсії як особі з інвалідністю (ІІІ група).
Для зарахування страхового стажу ОСОБА_1 надав довідку № 94 від 31 грудня 1999 року видану Рожнятівською районною спілкою споживчих товариств (накази № 33 від 1 липня 1992 року та № 56 від 31 грудня 1999 року).
ОСОБА_1 було призначено пенсію як особі з інвалідністю з 18 липня 2023 року.
Актом перевірки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 0900-1103-1/9165 від 21 листопада 2023 року встановлено, що згідно наданих для перевірки документів (накази № 33 від 1 липня 1992 року та № 56 від 31 грудня 1999 року) записи щодо ОСОБА_1 відсутні.
Станом на лютий місяць 2024 року переплата пенсії по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 не відшкодована.
Ця цивільна справа надійшла до Рожнятівського районного суду Івано-Франівської області 8 квітня 2024 року з Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за підсудністю.
Ухвалою судді від 17 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до судового розгляду на 9 травня 2024 року.
У судовому засіданні 27 серпня 2024 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області Джоган О.В. позовні підтримала, додатково пояснила, що ОСОБА_1 як особа з інвалідністю 18 липня 2023 року звернувся до сервісного центру та подав пакет документів для призначення пенсії. На підтвердження стажу роботи ним було подано довідку № 94 від 31 грудня 1999 року видану Рожнятівською районною спілкою споживчих товариств (накази № 33 від 1 липня 1992 року та № 56 від 31 грудня 1999 року). З 18 липня 2023 року ОСОБА_1 було призначено пенсію як особі з інвалідністю. У подальшому працівниками відділу методології та організації роботи було проведено перевірку електронних пенсійних справ, в тому числі і пенсійної справи ОСОБА_1 . При опрацюванні цієї справи було встановлено до зазначена вище довідка засвідчена відтиском печатки, яка не містить інформації про код підприємства, а період роботи зазначений у довідці не зазначений у трудовій книжці ОСОБА_1 . Встановивши переплату пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області спрямувало ОСОБА_1 лист яким повідомило про переплату пенсії та добровільне повернення коштів, однак вимога залишилася без задоволення.
З метою повного та всебічного розгляду справи від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області було витребувано належним чином засвідчену електронну копію пенсійної справи заведеної на ім`я ОСОБА_1 та оголошено перерву у справі.
9 вересня 2024 року до суду надійшла витребувана справа.
15 жовтня 2024 року представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області Іванів О.В. подав до суду додаткові пояснення, які просив врахувати при ухваленні рішення, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, подальший розгляд справи проводити за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що до сервісного центру надав всі необхідні документи та будь-яких зауважень до цих документів працівник сервісного центру не висловила та прийняла їх. З 18 липня 2023 року йому було призначено пенсію, виплату якої в подальшому йому було припинено. Лист від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про добровільне повернення пенсії він не отримував. Просив у задоволенні позову відмовити.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Креховецька Н.М. подала письмові пояснення, у яких виклала свої заперечення на позов. У судовому засіданні підтримала позицію відповідача, вважає позов безпідставним на підставі поданих нею пояснень та таким, що не підлягає задоволенню, так як відповідач при оформленні пенсії діяв добросовісно, надав пакет документів та позивач добровільно нарахував та виплатив ОСОБА_1 пенсію, а тому підстав передбачених законом для повернення пенсії немає. Позивач мав можливість перевірити пакет документів протягом десяти днів та прийняти рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії. Просила у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Матеріалами справи та судом встановлено, що:
Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААБ № 222709 від 24 березня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було встановлено третю групу інвалідності загального захворювання (а.с. 7-8).
18 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до відділу обслуговування громадян № 11 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (сервісний центр) із заявою про призначення пенсії як особі з інваліднісю (ІІІ група) ( а.с. 17).
Для зарахування страхового стажу ОСОБА_1 надав довідку № 94 від 31 грудня 1999 року видану Рожнятівською районною спілкою споживчих товариств (накази № 33 від 1 липня 1992 року та № 56 від 31 грудня 1999 року) (а.с. 6).
25 липня 2023 року ОСОБА_1 було призначено пенсію як особі з інвалідністю з 18 липня 2023 року ( а.с. 107 інформація електронної пенсійної справи).
Актом перевірки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 0900-1103-1/9165 від 21 листопада 2023 року встановлено, що згідно наданих для перевірки документів (накази № 33 від 1 липня 1992 року та № 56 від 31 грудня 1999 року) записи щодо ОСОБА_1 відсутні ( а.с. 9-10).
Списком № 6 (порядковий номер 47) Укрпошти від 8 грудня 2023 року підтверджується, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області ОСОБА_1 надіслано зазначений вище лист (рекомендованим листом) ( а.с. 139).
Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Згідно частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
В силу статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо).
Відповідно до пункту 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695), суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.
До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 Цивільного кодексу України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 Цивільного кодексу України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.
Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13.
У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17 зазначено, що обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. При цьому, порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за правилами яких суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку (не більше як 20 % пенсії). Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які було відомо пенсіонеру. Таким чином, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі не повідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів. Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.
Така позиція полягає в тому, що особа суб`єкт - приватного права, не може відповідати за помилки державних органів, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при вчиненні юридично значимих дій припустилися помилки
Відсутність двох умов, за наявності яких відповідно до вимог статті 1215 Цивільного кодексу України та статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії (рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності/зловживання з боку відповідача) є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Позивачем не зазначено доказів наявності рахункової помилки (висновку ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо) по інформації яких можна було б відстежити шлях та причини виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, чи така переплата здійснена внаслідок недобросовісності з боку відповідача.
У позові позивач посилається на те, що довідка № 94 від 31 грудня 1999 року видана Рожнятівською районною спілкою споживчих товариств засвідчена відтиском печатки, яка не містить інформації про код підприємства, а період роботи зазначений у довідці не зазначений в трудовій книжці ОСОБА_1 .
Суд вважає, що ці обставини (відсутність на печатці коду підприємства, якою засвідчена довідка та відсутність записів у трудовій книжці) повинна була перевірити особа сервісного центру, яка приймала пакет документів у ОСОБА_1 .
В подальшому особи, які приймали рішення про призначення пенсії мали процесуальний час більш детально вивчити подані відповідачем документи та надати їм належну оцінку, що не було зроблено та в подальшому призвело до прийняття рішення про призначення пенсії та її виплату відповідачу.
Відповідно до статтей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Позивач не подав доказів на підтвердження вини відповідача, а саме що він подав до сервісного центру недостовірні (такі що не відповідають дійсності) документи для призначення пенсії, діяв недобросовісно.
Суд, вважає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у пункті 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
Таким чином, позов про стягнення суми надміру виплаченої пенсії є недоведеним та таким, що не підлягає задоволенню.
За відсутності підстав для задоволення позову, понесені позивачем судові витрати не підлягають до відшкодування.
Керуючись статтями 4, 10, 12, 19, 77, 79, 81, 82, 89, 178, 247, 259, 263-265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України,статтями 1212, 1215 Цивільного кодексу України, статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»,
у х в а л и в:
У задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої пенсії - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду учасниками процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 5 листопада 2024 року.

Головуючий суддя Сокирко Л.М.