"17" січня 2024 р. Єдиний унікальний № 371/39/24
Номер провадження № 2-о/371/11/24
У Х В АЛ А

про залишення заяви без руху

17 січня 2024 року м. Миронівка

ЄУН 371/39/24

Провадження № 2-о/371/11/24

Суддя Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Миронівська державна нотаріальна контора Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту родинних відносин,

У С Т А Н О В И В :

Представник заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Мильнікова О.М. звернулася до суду із вказаною заявою, посилаючись на ті обставини, що заявники є племінниками по материнській лінії ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 увійшов житловий будинок під номером АДРЕСА_1 . Вони мають труднощі у оформленні спадкових прав, оскільки не можуть підтвердити родинний зв?язок з померлою через відмінність написання їх прізвищ у правовстановлюючих документах. Просила встановити факт, що ОСОБА_3 була рідною тіткою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз?яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов?язується із наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини 3 статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Дана заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання положень статті 175 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Частиною 3 статті 42 ЦПК України визначено, що у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Згідно з частиною 4 статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

При цьому заявнику слід врахувати, що суб?єктний склад заінтересованих осіб по справі визначається в залежності від мети встановлення факту.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв?язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов?язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб?єктивні права та обов?язки мають юридичний зв?язок із суб?єктивними правами і обов?язками заявників.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказується, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов?язаний провести підготовчі дії, зокрема з?ясувати, які фізичні особи чи організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявнику та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці - у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ - у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства.

Разом із тим відповідно до пунктів 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов?язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Зазначаючи в заяві про необхідність встановлення факту, що має юридичне значення, для оформлення спадкових прав, представник заявника визначила у заяві заінтересованою особою Миронівську державну нотаріальну контору Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), проте не вказала, які юридичні наслідки може мати рішення про встановлення заявленого заявником факту для державної нотаріальної контори.

Крім того, відповідно до пункту18 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.

В заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, представник заявника зазначила, що ОСОБА_3 за життя не була одружена і дітей не мала, тому заявники як законні спадкоємці мають право на спадкове майно покійної.

Разом з тим, до заяви додана копія свідоцтва про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 від 20 січня 1961 року та відповідь Богуславського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області про відсутність відомостей щодо розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Відтак, ОСОБА_4 може бути заінтересованою особою у вказаній справі, оскільки рішення суду по справі може мати для нього юридичні наслідки.

Також врахуванню підлягають положення частини 1 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відтак, заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину або територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом.

Наявність вказаних недоліків заяви перешкоджають відкриттю провадження у справі, а тому згідно правил частини 1 статті 185 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху.

Відповідно до частини 2 даної статті, в ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

З огляду на наведене, заявнику необхідно усунути недоліки поданої заяви шляхом визначення кола заітересованих осіб, рішення суду по цій справі для яких може мати для них юридичні наслідки.

Керуючись ст.ст. 185, 352, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Миронівська державна нотаріальна контора Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту родинних відносин залишити без руху.

Повідомити заявників про необхідність виправити зазначені недоліки поданої заяви в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити заявникам положення частини 3 статті 185 ЦПК України, за якими в разі, якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О. Капшук