Єдиний унікальний номер 195/1932/24
Провадження номер 2-н/317/394/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Громова І.Б., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ,

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2024 року з Томаківського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла цивільна справа з заявою Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ.

При вирішенні питання про прийняття в провадження заяви та відкриття провадження по даній справі, перевіривши відповідність вимогам закону заяви, суддя приходить до висновку про те, що заява не може бути прийнята до розгляду у зв`язку з наступним.

Відповідно до ухвали Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року, вказану справу направлено для розгляду до Запорізького районного суду Запорізької області на підставі ч. 8 ст. 165 ЦПК України у зв`язку із тим, що Томаківському районному суду Дніпропетровської області вона не підсудна.

Проте суддя не погоджується з цим та вважає, що справу слід повернути Томаківському районному суду Дніпропетровської області для прийняття рішення відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Згідно зі ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 5, 6, 7 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до ч. 8 ст. 165 ЦПК України, якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відповідно до заяви, боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, ОСОБА_1 .

Місцем реєстрації боржника у заяві вказано адресу: АДРЕСА_1 .

При цьому, отримана судом на запит в порядку ч. 5 ст. 165 ЦПК України інформація вищевказане зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника не підтвердила.

Відтак Томаківський районний суд Дніпропетровської області мав прийняти рішення на підставі п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Посилання в ухвалі суду на ч. 8 ст. 165 ЦПК України є необґрунтованим, оскільки вказані у ній норми стосуються відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи підприємця.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 27 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Проте, розгляд судом непідсудної йому справи може призвести до ухвалення незаконного рішення, обмежити право кожного на судовий захист належним судом, позбавити можливості скористатися правом на апеляційне чи касаційне оскарження рішення.

Отож, з наведеного можна підсумувати, що Томаківський районний суд Дніпропетровської області помилково чи неправильно направив до Запорізького районного суду Запорізької області справу, яка за суб`єктним складом учасників, характером правовідносин відноситься до підсудності іншого суду, тому Запорізький районний суд Запорізької області повертає справу на розгляд Томаківському районному суду Дніпропетровської області, як помилково направлену до Запорізького районного суду Запорізької області.

Так, рішення Запорізького районного суду Запорізької області не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передавання справ, встановленої ст.ст. 31, 32 ЦПК України. Таке рішення суду свідчить про виконання вимог процесуального закону щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності цивільних справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом. Крім того, рішення є виконанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 165, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Цивільну справу ЄУН 195/1932/24 НП 2-н/317/394/2024 за заявою Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ направити за підсудністю до Томаківського районного суду Дніпропетровської області (53500, Дніпропетровська область, смт. Томаківка, вул. Шосейна, буд. 14).

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Б. Громова