справа № 462/8458/24
УХВАЛА

13 листопада 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Пилип`юк Г. М., вивчивши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

уповноважений представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гірник О. О. звернулась через систему «Елктронний суд» із позовною заявою, в якій просить зобов`язати Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго»: здійснити перерахунок плати (нарахувань) за послугу з централізованого гарячого водопостачання, плати за послугу з постачання гарячої води по квартирі АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , за період січень 2023 року по квітень 2024 року відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом 22.11.2018 року № 315 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства; провести відповідні коригування по особовому рахунку ОСОБА_1 та скасувати заборгованість у сумі 71 255,77 грн.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177ЦПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положення ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Також п. 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; в позовній заяві зазначаються докази, що підтверджують кожну обставину, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначенням доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Доказами, у контексті ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами у цивільному процесі можуть бути: письмові, речові та електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Представником позивача зазначено у позовній заяві, що 23.10.2023 року Залізничним районним судом м. Львова видано судовий наказ у справі № 462/6866/23, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Залізничне теплоенерго» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 41 886 (сорок одна тисяча вісімсот вісімдесят шість) грн. 16 коп., однак до матеріалів справи такий не долучено.

Крім цього, в матеріалах справи міститься відповідь на адвокатський запит Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», однак самого адвокатського запиту до матеріалів справи не долучено, що унеможливлює встановити обставини за який адвокат Гірник О. О. зверталась із таким.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в супереч п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, представником позивача у позовній заяві не в повній мірі викладено обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, а також не зазначено докази, що підтверджують вказані обставини. Оскільки, як вбачається із позовної заяви, позивач просить здійснити перерахунок плати (нарахувань) за послугу з централізованого гарячого водопостачання, плати за послугу з постачання гарячої води по квартирі АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , за період січень 2023 року по квітень 2024 року, однак не долучає до матеріалів справи будь-якого підтвердження, що позивач або його представник звертались до відповідача із заявою про здійснення такого перерахунку, чи було відмовлено у здійснення такого.

Також, як вбачається із позовної заяви, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , однак на підтвердження цього не долучено будь-яких доказів, які би підтверджували право власності.

Згідно вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відтак, позивачу слід подати письмове підтвердження, що ним не подано іншої аналогічної позовної заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Суд звертає увагу позивача на те, що письмові докази подаються в оригіналі або у належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Таким чином, зі змісту наведеного положення ст. 95 ЦПК України вбачається, що засвідчення відповідності оригіналу документа можливе лише при наявності в особи, яка засвідчує такого оригіналу, і відповідно оригінал документа має знаходитися в особи на дату такого засвідчення. Однак як вбачається із позовної заяви позивач зазначає, така не містить відомостей щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів поданих доказів.

Таким чином, зазначені недоліки у змісті позовної заяви, унеможливлюють встановлення обставин справи та вирішення такої по суті.

Слід зазначити, що вказані в ухвалі суду недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Залишення заяви без руху з зазначених вище підстав відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, що не відповідає вимогам закону, підлягає залишенню без руху до виправлення позивачем вказаних недоліків.

При цьому позивача попереджається, що у разі не усунення недоліків позовної заяви в строк, вказаний в ухвалі, позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута йому.

З огляду на викладене, керуючись ст. 177, 185 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

Позивач має право протягом строку, який не перевищує п`яти днів з дня вручення йому ухвали, усунути недоліки позовної заяви. Якщо позивач усуне зазначені недоліки позовної заяви у визначений ухвалою строк, вона вважається поданою в день первісного її подання до суду, в противному випадку - вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя: Пилип`юк Г. М.

Оригінал ухвали.