КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/16188/24

06 грудня 2024року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Приватного акціонерного товариства «Еталон» адвоката Чугуєнка Дмитра Віталійовича на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Майстренко О.М. у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Еталон» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регреса, -

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року представник Приватного акціонерного товариства «Еталон» звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регреса.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.07.2024 року відкрито провадження в цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено дату судового засідання на 29.08.2024 року.

До початку судового розгляду від позивача надійшла заява про відмову від позову в якій останній зазначив, що відповідач сплатив на користь позивача 127 400 грн. виплаченого страхового відшкодування, 3028 грн судового збору. При цьому представник позивача просив стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування заявлених вимог (в частині понесених витрат на правничу допомогу) зазначав, що 28 червня 2023 року між позивачем та АО «Дісп`ютс» було укладено договір про надання правової допомоги. Окрім того, 24 липня 2023 року між сторонами було підписано додаткову угоду № 1 до зазначеного договору.

Відповідно до вимог договору та додаткової угоди сторони погодили, що сума витрат на професійну допомогу у суді першої інстанції є диференційованою та залежить від суми позову та склає фіксований гонорар.

З урахуванням вище викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничц допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року прийнято відмову Приватного акціонерного товариства «Еталон» від позовних вимог до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регреса.

Провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Еталон» від позовних вимог до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регреса закрито, у зв`язку з відмовою позивача від позову і прийняття її судом.

У задоволенні вимог Приватного акціонерного товариства «Еталон» про стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 11 жовтня 2024 року представник позивача Приватного акціонерного товариства «Еталон» адвокат Чугуєнко Дмитро Віталійович подав апеляційну скаргу в якій просив рішення першої інстанції скасувати в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу та постановити нову, якою стягнути з ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процессуального права.

Зазначає, що пунктом 3 Додаткової угоди №1 передбачено, що сума витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції є диференційованою та залежить від суми позову та складає фіксований гонорар. Отже, сторонами передбачено фіксований порядок обчислення суми гонорару за роботу Об`єднання з виплатою такої винагороди після досягнення очікуваного результату.

Вважає безпідставними є посилання суду на те, що позивачем не надано суду інших документів, які б підтверджували витрати позивача по оплаті професійної правової допомоги (зокрема, Акт про надані послуги, рахунки, платіжні документи тощо).

Вказує на те, що порядок сплати гонорару успіху безпосередньо наалежить до настання визначених подій, а саме стягнення відповідної суми на користь клієнта. В матеріалах справи № 760/16188/24 міститься достатньо доказів щоб вирішити питання щодо стягнення (розподіл) судових витрат на професійну правничу допомогу.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 червня 2023 року між позивачем та АО «Дісп`ютс» було укладено договір про надання професійної правової допомоги

У п. 5.2. Договору вказано, що виплата винагороди за цим Договором здійснюється Клієнтом протягом 5 банківських днів з моменту підписання Сторонами Акту про надані послуги (Додаток 1 до цього Договору) згідно з цим Договором. Акт про надані послуги повинен містити дані (по кожному боржникові окремо): ПІБ, дата надходження коштів, суму грошових коштів, що надійшли в погашення заборгованості за звітний місяць, ставку винагороди та підсумкову суму винагороди за звітний місяць (суму авансової винагороди).

24 липня 2023 року між сторонами було підписано додаткову угоду № 1 до договору про надання професійної правової допомоги від 28 червня 2023 року.

У пунктах 2, 3, 6, 9 Додаткової угоди № 1 вказано, що у разі звернення Адвокатського об`єднання до суду в інтересах Клієнта у справах пов`язаних із регресним стягненням заборгованості та суброгацією, що є предметом Договору, Адвокатське об`єднання має право заявляти вимоги про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу. Сума витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції залежить від суми позову та складає фіксований гонорар (70000,00 грн і більше - 20000 грн.). Очікуваним результатом є ухвалення судом рішення про задоволення позову, поданого в інтересах Клієнта. Клієнт сплачує винагороду (гонорар) за надання професійної правничої допомоги одночасно із виплатою винагороди, відповідно до

п. 5.2. Договору.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, суд першої інстанції посилався на те, що крім копій Договору та Додаткової угоди, позивачем не надано суду інших документів, які б підтверджували витрати позивача по оплаті професійної правничої допомоги (зокрема, Акт про надані послуги, рахунки, платіжні документи тощо).

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Тобто, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

З матеріалів справи вбчається, що надання правничої допомоги позивача в суді першої інстанції здійснювалось адвокатом Адвокатського обєднання «Дісн`юте» Чугуєнко Дмитром Віталійовичем, що діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 28 червня 2023 року, додаткової угоди № 1 до зазначеного договору, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордером.

Відповідно до Додаткової угоди №1 передбачено, що сума витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції є диференційованою та залежить від суми позову та складає фіксований гонорар: до 10000 грп суми позову - 6000 грн; від 10000 до 19999 грн суми позову - 8000 грн; від 20000 до 39999 грн суми позову - 10000 грн; від 40000 до 69999 грн суми позову - 15000 грн; 70000 грн та більше суми позову - 20000 грн.

Пунктом 4 Додаткової угоди №1 передбачено, що зазначений в пункті 3 цієї додаткової угоди фіксований гонорар включає в себе виконання будь-якої роботи, необхідної для досягнення очікуваного результату, зокрема: складення та подання позову про стягнення суми регресної заборгованості; участі у судових засіданнях, в тому числі у режимі відеоконференції (у разі, якщо справа слухається з викликом учасників); подання клопотань, заяв, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив, пояснені.) тощо до компетентного суду першої інстанції, який розглядатиме справу.

Відповідно до пункту 7 вказаної Додаткової угоди винагорода (гонорар) виплачується Адвокатському об`єднанню виключно за одночасного виконання наступних умов: суд задовольнив позов та стягнув витрати на професійну правничу допомогу в резолютивній частині рішення або в додатковому рішенні; рішення суду в примусовому або добровільному порядку виконане боржником; кошти на виконання рішення суду надійшли на рахунок клієнта.

Тобто, договором та додатковою угодою про надання правничої допомоги було визначено фіксований розмір витрат на правничу допомогу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зазначено, що гонорар адвоката може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Крім того, ЦПК України не визначено вимог по формі та змісту, яким має відповідати такий детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та в якому саме документі він має бути викладений.

В додатковій угоді сторони визначили, які саме послуги надаються позивачу.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19, від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу з визначених ним підстав.

Разом з тим, ухвалення додаткового рішення належить до компетенції суду, який ухвалив основне рішення, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача Приватного акціонерного товариства «Еталон» адвоката Чугуєнка Дмитра Віталійовича задовольнити частково.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року скасувати.

Цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Еталон» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регреса, для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: