Справа № 946/4732/24
Провадження № 2/946/2686/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просила визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме 13/126 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , діючим від свого імені та від імені і в інтересах ОСОБА_6 , посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в місті Ізмаїл 19 березня 1997 року, зареєстрований за реєстраційним номером 1748. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 13/252 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 13/252 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Крижановською С.М. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що договір купівлі - продажу нерухомого майна, був посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в місті Ізмаїл Одеської області 19 березня 1997 року за № 1748 та у зв`язку із тим, що учасником біржової операції був неповнолітній ОСОБА_6 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

В судовому засіданні встановлено, що 19 березня 1997 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , діючим від свого імені та від імені і в інтересах ОСОБА_6 , був укладений договір купівлі нерухомого майна, а саме 13/252 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в місті Ізмаїл 19 березня 1997 року зареєстрований за реєстраційним номером 1748.

Протягом всього часу з моменту укладення договору ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відкрито володіють та користуються придбаним майном.

Таким чином, оскільки при укладенні договору всі умови договору сторонами виконані належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України, суд вважає за необхідне визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме 13/126 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , діючим від свого імені та від імені і в інтересах ОСОБА_6 , посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в місті Ізмаїл 19 березня 1997 року, зареєстрований за реєстраційним номером 1748.

Відповідно до листа від 14.11.2024 року за № 725, наданого комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» власником 13/252 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна, реєстр № 1748, посвідченого представництвом Одеської товарної біржі 19.03.1997 року, зареєстрованим Ізмаїльським МБТІ в книгу реєстру за № 50б-164 від 08.04.1997 р.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15.04.2022 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно, а саме 13/252 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №78086401 від 21.08.2024 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 відсутня.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 є :

- дружина ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 07.02.1997 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області;

- донька ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 23.07.1997 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області та свідоцтвом про шлюб № 00013 від 28.01.2022 року, виданого відділом з загальних адміністративних справ та майново - правових питань Бродсько - посадського жупанія Республіки Хорватія, згідно якого після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Так, позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 будучи спадкоємицею за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача по справі ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи, що згідно вищезазначеного договору купівлі - продажу нерухомого майна, посвідченого представництвом Одеської товарної біржі в місті Ізмаїл 19 березня 1997 року, зареєстрований за реєстраційним номером 1748, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 належить 13/126 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а одночасне існування права спільної сумісної власності та спільної часткової власності на житловий будинок, позбавляє позивача ОСОБА_1 можливості реєстрації права власності на зазначений житловий будинок, то суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на спадкове майно та визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме 13/126 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , діючим від свого імені та від імені і в інтересах ОСОБА_6 , посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в місті Ізмаїл 19 березня 1997 року, зареєстрований за реєстраційним номером 1748. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 13/252 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 13/252 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 11.03.1997 року, РНОКПП - НОМЕР_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_6 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ) про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме 13/126 часток житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , діючим від свого імені та від імені і в інтересах ОСОБА_6 , посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в місті Ізмаїл 19 березня 1997 року, зареєстрований за реєстраційним номером 1748.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 13/252 частин житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 13/252 частин житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06 грудня 2024 року.

Суддя: О.О.Бурнусус