печерський районний суд міста києва
Справа № 758/170/22-ц
18 липня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Новака Р.В.,
при секретарі судових засідань - Бурячок А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Воробей Є.В. про ухвалення додаткового рішення у справі 758/170/22-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення штрафних санкцій за договором позики, -
У провадженні суду перебувала зазначена цивільна справа.
13.02.2024 до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Воробей Є.В. про ухвалення додаткового рішення у справі, яка обґрунтовувалась тим, що сторона позивача понесла судові витрати у зв`язку з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу в сумі 234505,72 грн.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.3,4 ст. 270 ЦПК України , суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судовим рішенням від 27.11.2023 не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що необхідно ухвалити додаткове рішення у справі, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 4.1 договору про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Воробей Є.В., клієнт сплачує адвокату плату у сумі, яка визначається додатковою угодою сторін. До складу плати за цим договором включаються винагорода за виконані адвокатом дії - гонорар, визначений у відповідній додатковій угоді, та відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з виконанням договору, яке складає решту плати за відрахуванням суми гонорару. До фактичних витрат відносяться зокрема оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, та технічного персоналу, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних послуг, у разі потреби - перекладу та нотаріального посвідчення документів, тощо.
Вказаний в п. 2 гонорар підлягає сплаті клієнтом адвокату незалежно від результату розгляду справи в сулі першої інстанції впродовж 30 днів після ухвалення судового рішення за результатом розгляду справи із врахуванням положень п. 4 додаткової угоди.
Відповідно до п. 4 додаткової угоди, у випадку якщо за результатом розгляду справи суд вирішуватиме питання про розподіл судових витрат на користь клієнта шляхом ухвалення додаткового рішення, вказаний в п. 2 гонорар підлягає сплаті клієнтом адвокату незалежно від результату розгляду справи в суді першої інстанції та незалежно від змісту додаткового рішення впродовж 30 днів після ухвалення такого додаткового рішення.
Крім того, в п. 5 додаткової угоди, сторони домовились, що авансування клієнтом оплати гонорару адвокату не здійснюється. У зв`язку з цим, у випадку задоволення або часткового задоволення позову, клієнт зобов`язаний додатково до визначеного у п. 2 цієї угоди гонорару сплатити адвокату додатковий гонорар у розмірі 10% від суми, яку суд прису3дить до стягнення з ОСОБА_2 . Вказаний додатковий гонорар підлягає сплаті клієнтом адвокату в стоки, визначені в .п. 4 цієї додаткової угоди.
Також, в п. 2 акта приймання-передачі послуг зазначено, що на підставі п. 5 додаткової угоди, клієнт зобов`язаний додатково до визначеного в п. 1 цього акта гонорару сплатити адвокату додатковий гонорар в розмірі 10% від суми, які суд присудив до стягнення з ОСОБА_2 , а саме 2075050,72 грн.
За змістом частини першої, пунктів 1, 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати : на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до постанови ВП ВС у справі 755/9215/15-ц від 19.02.2020, суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Представником відповідача не було подано до суду клопотань про зменшення розміру витрат на правову допомогу.
На виконання вимог частини третьої статті 137 ЦПК України представник позивача надав суду копії договору про надання правової допомоги від 23.11.2016, додаткової угоди від 02.01.2022 до договору про надання правової допомоги від 23.11.2016, акту приймання-передачі послуг від 02.02.2024, в якому зазначено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та гонорар успіху, на загальну суму 234505,72 грн.
Оскільки, при ухваленні рішення Печерським районним судом м. Києва від 27.11.2023 не вирішено питання про судові витрати, з метою усунення неповноти судового рішення, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення штрафних санкцій за договором позики.
Керуючись статтями 1-19,133, 140, 141, 270, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Воробей Є.В. про ухвалення додаткового рішення у справі 758/170/22-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення штрафних санкцій за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 234505 (двісті тридцять чотири тисячі п`ятсот п`ять) грн 72 коп.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.В. Новак