Провадження № 2/361/2323/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом Броварської міської ради Броварського району Київської області до ОСОБА_3 про стягнення боргу пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2023 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом у якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача збитків в розмірі 28987,49 грн. завданих невиконанням зобов`язання щодо сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, з яких 19943,72 грн. сума боргу, 9043,67 грн. інфляційні витрати та 1753,36 грн. за користування коштами та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Свій позов обґрунтовував тим, що у 2020 році відповідач здійснив прибудову обідньої зали до кафе - перукарні за адресою: АДРЕСА_1 .

Повідомлення про початок виконання будівельних робіт було зареєстроване відповідачем в Управлінні інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Броварської міської ради Київської області від 11.12.2020 року за № КС 09 за вх. №11-20-5. Замовником будівництва за повідомленням є відповідач - ОСОБА_3 .

Відповідачу по справі був направлений лист від 20.09.2023 р. № 4274/1.12.4- 40 про усунення порушень будівельного законодавства з пропозицією вчинити всі необхідні дії щодо виконання зобов`язання замовника будівництва по сплаті пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури та укладення Договору про пайову участь.

27.10.2023 року Броварською міською радою Броварського району Київської області до ОСОБА_3 була направлена претензія за № 4975/1.12.4-40 про підписання рахунку пайової участі та перерахування суми у розмірі 19943,72 грн. в місячний строк з дати отримання даної претензії з реквізитами для оплати.

У відповідь на претензію відповідач направив лист від 14.11.2023 року № 1.12.4-36-Г-9004 в якому повідомив, що отримана претензія про усунення порушень будівельного законодавства є незаконною та такою, що порушує права та законні інтереси, посилаючись на те, що з 01 січня 2020 року набули чинності норми Закону України ?Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні? від 20 вересня 2019 року № 132-ІХ, якими норму про сплату пайової участі виключено.

Ухилення відповідачем від укладення обов`язкового в силу закону договору та, як наслідок, несплата пайової участі призводить до втрат коштів до місцевого бюджету та уповільнює розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Як вже зазначалося вище відповідач проігнорував зобов`язання, чітко визначені чинним законодавством України та пропозиції позивача, про сплату пайової участі.

Упродовж 10 робочих днів після початку будівництва та станом на сьогодні, жодних дій щодо визначення розміру пайової участі та оплати пайової участі щодо об`єкта будівництва: прибудова обідньої зали до кафе-перукарні по АДРЕСА_1 не здійснено

Оскільки всупереч вимог законодавства відповідач не надав жодної інформації для визначення величини пайової участі, тому розрахунок здійснювався на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), за реєстраційним № КС 09 від 11.12.2020 року.

Згідно із затвердженою проектною документацією замовника загальна кошторисна вартість об`єкту становить 498593,00 грн.

Розмір пайового внеску замовника визначається за формулою; ПУ = ЗКВ х 4%, де ПУ - пайова участь, ЗКВ - загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта, 4 % - розмір пайової участі, визначений для нежитлових будівель та споруд Законом України від 20 вересня 2019 року № 132- IX ?Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності. Виходячи з даної формули: пайова участь даного об`єкта становить 19943, 72 грн.

Вказаний розрахунок разом із претензією № 4975/1.12.4-40 від 27.10.2023. Броварська міська рада Броварського району Київської області направила рекомендованим листом (трекінг - 282) на адресу ОСОБА_3 та просила перерахувати суму пайової участі на відповідний рахунок, зазначивши при цьому нарахування інфляційних витрат за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми.

Крім того, підлягає сума збитків від інфляції боргу в розмірі 9043,67грн та сума за користування коштами за процентною ставкою 3 відсотки - 1758,86 грн . З огляду на вище викладене, разом сума до сплати 28987,49 грн.

У період з 22.12.2020 року по 30.11.2023 року індексація на суму 19943,72 грн.

[Сукупний індекс інфляції] = 11с (101,30% : 100%) х (101,00% : 100%) х (101,70 %: 100%) х (100,70 %: 100%) х (101,30% : 100%) х (100,20 %: 100%) х (100,10% : 100%) х (99,80% : 100%) х (101,20% : 100%) х (100,90 %: 100%) х (100,80%: 100%) х (100,60% : 100%) х (101,30% : 100%) х (101,60 %: 100%) х (104,50% : 100%) х (103,10% : 100%) х (102,70 %: 100%) х (103,10% : 100%) х (100,70% : 100%) х (101,10 %: 100%) х (101,90% : 100%) х (102,50% : 100%) х (100,70% : 100%) х (100,70% : 100%) х (100,80%: 100%) х (100,70% : 100%) х (101,50% : 100%) х (100,20% : 100%) х (100,50% : 100%) х (100,80%: 100%) х (99,% : 100%) х (98,60% : 100%) х (100,50% : 100%) х (100,80% : 100%) х (100,50% : 100%) = 1.45346430% (за період Грудень 2020 - Листопад 2023) [Інфляційні нарахування] = 19943,72 гри. (сума боргу) х 145,346% (сукупний індекс інфляції) /100% - 19943,72 грн. (сума боргу) = 9043,67грн.

Сукупний індекс інфляції 145,346%, інфляційні нарахування 9943,67 грн.

Відповідні індекси розраховуються Державним комітетом статистикиУкраїни (раніше - Міністерство статистики України), починаючи з серпня 1991року щомісячно і публікуються, зокрема, у газеті "Урядовий кур`єр".

Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням наДержавний комітет статистики України ці показники згідно зі статтями 19, 21 і22 Закону України "Про інформацію" є офіційними.

Місяць Індекс інфляції Джерело інформації
Грудень 2020 100,90% "УК" від 13.01.2021 р. № 7
Січень 2021 101,30% "УК" від 11.02.2021 р. № 28
Лютий 2021 101,00% "УК" від 11.03.2021 р. № 47
Березень 2021 101,70% "УК" від 13.04.2021 р. № 70
Квітень 2021 100,70% "УК" від 12.05.2021 р. № 88
Травень 2021 101,30% "УК" від 11.06.2021 р. № 111
Червень 2021 100,20% "УК" від 13.07.2021 р. № 133
Липень 2021 100,10% "УК" від 11.08.2021 р. № 154
Серпень 2021 99,80% "УК" від 11.09.2021 р. № 175
Вересень 2021 101,20% "УК" від 12.10.2021 р. № 197
Жовтень 2021 100,90% "УК" від 11.11.2021 р. №217
Листопад 2021 100,80% "УК" від 11.12.2021 р. №239
Грудень 2021 100,60% "УК" від 12.01.2022 р. № 4
Січень 2022 101,30% "УК" від 11.02.2022 р. № 28
Лютий 2022 101,60% "УК" від 03.05.2022 р. № 100
Березень 2022 104,50% "УК" від 03.05.2022 р. № 100
Квітень 2022 103,10% "УК" від 12.05.2022 р. № 107
Травень 2022 102,70% "УК" від 11.06.2022 р. № 129
Червень 2022 103,10% "УК" від 12.07.2022 р. № 151
Липень 2022 100,70% "УК" від 12.08.2022 р. № 175
Серпень 2022 101,10% "УК" від 13.09.2022 р. № 197
Вересень 2022 101,90% "УК" від 12.10.2022 р. № 2 і 9
Жовтень 2022 102,50% "УК" від 12.11.2022 р. № 242
Листопад 2022 100,70% "УК" від 13.12.2022 р. № 263
Грудень 2022 100,70% "УК" від 12.01.2023 р. № 8
Січень 2023 100,80% "УК" від 11.02.2023 р. № 30
Лютий 2023 100,70% "УК" від 14.03.2023 р. № 51
Березень 2023 101,50% "УК" від 15.04.2023 р. № 76
Квітень 2023 100,20% "УК" від 12.05.2023 р. № 95
Травень 2023 100,50% "УК" від 13.06.2023 р. №117
Червень 2023 100,80% "УК" від 12.07.2023 р. № 138
Липень 2023 99,40% "УК" від 11.08.2023 р. №161
Серпень 2023 98,60% "УК" від 12.09.2023 р. № 183
Вересень 2023 100,50% "УК" від 11.10.2023 р. №204
Жовтень 2023 100,80% "УК" від 11.11.2023 р. №227
Листопад 2023 100,50% "УК" від 12.12.2023 р. № 248

Тобто з урахування вимог Закону України ?Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні - відповідач зобов`язаний сплатити до місцевого бюджету на користь органу місцевого самоврядування: 28987,49 грн., у тому числі 19943,72 грн, за наслідками невиконання зобов`язань за кодом 24170000 ?Надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту?, 9043, 67 грн., інфляційні витрати (індекс інфляції) та 1758,86 грн. сума за користування коштами (річні).

26 грудня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 01 травня 2024 року.

23 квітня 2024 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Посилався на те, що досліджуючи судову практику з вирішення аналогічних питань зазначає, що колегія суддів Касаційного господарського суду зауважує, що невирішеним у правовідносинах щодо підстав та порядку пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту залишаються такий випадок: якщо початок будівництва відбувся після 01.01.2020 року, але до 01.01.2021 року.

Ураховуючи вищенаведене та правові позиції, викладені у постанові від 14.12.2021 зі справи №643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду (у контексті правозастосування положень Закону № 3038-У І та Закону № 132-ІХ) зводяться до того, що передбачений у абзаці другому пункту 2 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-ІХ обов`язок замовників будівництва протягом 2020 року перерахувати пайову участь до відповідних місцевих бюджетів стосується лише тих випадків, коли із цими замовниками були укладені відповідні договори про сплату пайової участі до 1 січня 2020 року. Позовна вимога про стягнення пайової участі має місце тільки для тих хто має договір.

Отже, розмір та порядок пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту без відповідної вказівки у законі не можуть по-новому визначатись нормами абзацу другого пункту 2 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-ІХ, якщо відповідні істотні умови були визначені укладеним до 01.01.2020 договором про пайову участь, який згідно абзацу першого вказаного пункту Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-ІХ є дійсним та продовжує свою дію до моменту його повного виконання.

Наведене свідчить про те, що норми абзацу першого та другого пункту 2 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-ІХ не перебувають у взаємозв`язку та не є взаємодоповнюючими.

Зі змісту наведених норм вбачається, що передбачений прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-ІХ порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для:

(1) об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені;

(2) об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.

Крім того, пунктом 2 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-ІХ визначено, що ця норма права застосовується лише до договорів, які підписані до 1 січня 2020 року. Саме у цьому випадку правовідносини з оплати участі в інфраструктурі населеного пункту є триваючими та до них можуть застосовуватись положення норми права, що втратила чинність. Якщо ж договори під час дії цієї норми укладено не було, то немає підстав вважати, що такі правовідносини виникли та тривають.

Таким чином, касаційний суд зауважує, що випадку, якщо замовниками вищевказаних об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-ІХ обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, ураховуючи викладені у постанові від 14.12.2021 року зі справи № 643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту буде звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України.

Крім того, не з`ясовано питання дотримання замовником об`єкта будівництва встановленого Законом № 132-ІХ обов`язку щодо звернення із заявою про визначення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури до відповідача.

Відповідно до претензії, яку надіслав позивач, вимога про визначення суми пайової участі на підставі кошторисної документації будівництва не зазначена, а тільки встановлена сума такої пайової участі в розмірі 19943,72 грн., що не підтверджена проектною документацією замовника будівництва, тому є недоведеною та не обґрунтованою.

Поряд із наведеним позивач в своїй позовній заяві не довів факту вчинення відповідачем правопорушення у вигляді не сплати пайової участі. Позивач не відмовляється від виконання свого обов`язку щодо сплати пайової участі, але термін такої сплати ще не настав. Як замовника будівництва він зупинив виконання будівельних робіт на рівні фундаменту з мотивів господарської недоцільності, тому він ще не визначив кошторисну суму запланованого будівництва.

Протиправної поведінки відповідачем допущено не було, що свідчить про відсутність складу цивільного правопорушення у вигляді несплати пайової участі, а відтак і підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 28987, 49 грн. у вигляді збитків.

30 квітня 2024 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, просив позов задовольнити.

Посилався на те, що повідомлення КС 09 від 11.12.2020 р. свідчить про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів з незначними наслідками (CCI): прибудова обідньої зали до кафе-перукарні, за адресою: АДРЕСА_1 . Даний об`єкт за вказаним кодом не входить до переліку у разі будівництва яких пайова участь не сплачується.

11 грудня 2020 р. - це фактичний початок будівництва об`єкта і протягом 10 робочих днів замовник будівництва мав би звернутися до органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, відповідно до п. 3. ст.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 20 вересня 2019 року № 132-ІХ ?Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні встановлено на 2020 рік.

Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва.

Ухиляння замовника від сплати пайової участі, є порушенням зобов`язань та вимог, які прямо передбачені законом та призводять до втрат коштів до місцевого бюджету, що уповільнює розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Броварської міської територіальної громади.

Крім того, у будь-якому випадку аналізуючи вказані правові норми вбачається, що перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника, який виникає на підставі положень закону.

В претензії Броварської міської ради Броварського району Київської області №4975/1.12.4-40 від 27.10.2023 року до ОСОБА_3 , щодо незгоди розрахунку пайової участі та відсутності вимоги про визначення суми пайової участі зазначаємо наступне, зазначено про обов`язок підписання рахунку пайової участі та сплати коштів до органу міської ради з доданим розрахунком величини пайової участі замовника інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Бровари, керуючись Законом України від 20 вересня 2019 року № 132-ІХ ?Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності і Україні?.

При цьому, відсутність звернення замовника будівництва з відповідною заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва та ненадання ним передбачених пп. 3 абзацу 2 п.2 розділу II ?Прикінцеві та перехідні положення? Закону № 132-ІХ цією нормою документів, не є перешкодою для самостійного визначення органом місцевого самоврядування розміру пайової участі. Вказане зазначено і в постанові Верховного суду від 07.09.2023 року у справі № 916/2709/22.

Даний розрахунок проведено на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт, згідно із затвердженою проектною документацією замовника на основі загальної кошторисної вартості об`єкту.

Відповідач помилково стверджує, що визначення розміру пайової участі можливе лише на підставі загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта.

Такі доводи не відповідають змісту абзацу 2 пункту 2 розділу II ?Прикінцеві та перехідні положення? Закону № 132-ІХ.

Звертає увагу суду, що разом з претензією відповідачу було направлено проект договору про пайову участь замовника будівництва з додатком 1 (розрахунком пайової участі), у 2 примірниках, з пропозицією подальшого врегулювання спору та в місячний термін підписання відповідачем даного договору.

Однак такого договору не було укладено між Броварською міською радою Броварського району Київської області та відповідачем.

На рахунок Броварської міської ради Броварського району Київської області не було сплачено пайовий внесок, що є підтверджуючим фактом несплати.

Враховуючи вищенаведені обставини позивачем у позовній заяві, можна дійти висновку про правильність здійснення розрахунку коштів та періоду, які відповідач має сплатити на користь Броварської міської ради Броварського району Київської області.

13 травня 2024 року відповідач подав до суду заперечення на відзив, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Посилався на те, що позивач не відмовляється від виконання свого обов`язку щодо сплати пайової участі, але терміни такої сплати ще не настав.

Протиправної поведінки відповідачем допущено не було, що свідчить про відсутність складу цивільного правопорушення у вигляді несплати пайової участі, а відтак і підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 28987,49 грн. у вигляді збитків.

Позивач у відповіді на відзив не надала правове обґрунтування своїх позовних вимог в контексті сталої судової практики Касаційного господарського суду щодо вирішення у спірних правовідносинах щодо підстав та порядку сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту якщо початок будівництва відбувся після 01.01.2020, але до 01.01.2021.

Тобто представник позивача в своїх поясненнях проігнорувала вимоги підпунктів 3, 4 абзацу другого пункту 2 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-ІХ, де замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію.

Ураховуючи вищенаведене та правові позиції, викладені у постанові від 14.12.2021 зі справи № 643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду (у контексті правозастосування положень Закону № 3038-VI та Закону № 132-ІХ) зводяться до того, що передбачений у абзаці другому пункту 2 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-ІХ обов`язок замовників будівництва протягом 2020 року перерахувати пайову участь до відповідних місцевих бюджетів стосується лише тих випадків, коли із цими замовниками були укладені відповідні договори про сплату пайової участі до 1 січня 2020 року. Позовна вимога про стягнення пайової участі має місце тільки для тих хто має договір.

Отже, розмір та порядок пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту без відповідної вказівки у законі не можуть по-новому визначатись нормами абзацу другого пункту 2 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-ІХ, якщо відповідні істотні умови були визначені укладеним до 01.01.2020 договором про пайову участь, який згідно абзацу першого вказаного пункту Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-ІХ є дійсним та продовжує свою дію до моменту його повного виконання.

Наведене свідчить про те, що норми абзацу першого та другого пункту 2 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-ІХ не перебувають у взаємозв`язку та не є взаємодоповнюючими.

Крім того, пунктом 2 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-ІХ визначено, що ця норма права застосовується лише до договорів, які підписані до 1 січня 2020 року. Саме у цьому випадку правовідносини з оплати участі в інфраструктурі населеного пункту є триваючими та до них можуть застосовуватись положення норми права, що втратила чинність. Якщо ж договори під час дії цієї норми укладено не було, то немає підстав вважати, що такі правовідносини виникли та тривають.

Позивачем не з`ясовано питання дотримання замовником об`єкта будівництва встановленого Законом № 132-ІХ обов`язку щодо звернення з заявою про визначення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури до Відповідача. Відповідно до претензії, яку надіслав Позивач , вимога про визначення суми пайової участі на підставі кошторисної документації будівництва не зазначена, а тільки встановлена сума такої пайової участі в розмірі 19 943,72 грн., що не підтверджена проектною документацією замовника будівництва. Тому є недоведеною та не обгрунтованою.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити, пояснення надала аналогічні змісту позовної заяви та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити, пояснення надала аналогічно викладеним у відзиві на позовні заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини та відповідні правовідносини, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що у повідомленні про початок виконання будівельних робіт було зареєстроване відповідачем в Управлінні інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Броварської міської ради Київської області від 11.12.2020 року за № КС 09 за вх. №11-20-5, замовником будівництва за повідомленням є відповідач - ОСОБА_3 , який повідомив про початок виконання будівельних робіт, визначених державними будівельними нормами, стандартами і правилами/про заміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт про прибудову обідньої зали до кафе-перукарні, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачу по справі був направлений лист від 20.09.2023 р. № 4274/1.12.4- 40 про усунення порушень будівельного законодавства з пропозицією вчинити всі необхідні дії щодо виконання зобов`язання замовника будівництва по сплаті пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури та укладення Договору про пайову участь.

27.10.2023 року Броварською міською радою Броварського району Київської області до ОСОБА_3 була направлена претензія за № 4975/1.12.4-40 про підписання рахунку пайової участі та перерахування суми у розмірі 19943,72 грн. в місячний строк з дати отримання даної претензії з реквізитами для оплати.

У відповідь на претензію відповідач направив лист від 14.11.2023 року № 1.12.4-36-Г-9004 в якому повідомив, що отримана претензія про усунення порушень будівельного законодавства є незаконною та такою, що порушує права та законні інтереси, посилаючись на те, що з 01 січня 2020 року набули чинності норми Закону України ?Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні? від 20 вересня 2019 року № 132-ІХ, якими норму про сплату пайової участі виключено.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Верховний Суд в постанові від 09 березня 2023 року по справі № 352/2033/19, зазначив, що з 01 січня 2020 року у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Так, зокрема правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності"

Відповідно до статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об?єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону України ??Про регулювання містобудівної діяльності замовник будівництва, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов?язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, відповідно до частини третьої статті 40 цього ж Закону, полягає у перерахуванні замовником до прийняття об?єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об?єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об?єкта будівництва в експлуатацію (частини п?ята та дев?ята статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Зі змісту статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» випливає, що у наведених у цьому Законі випадках перерахування замовником об?єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов?язком, а не правом забудовника, який виникає на підставі положень закону, а положення договору лише визначають суму, що належить до перерахування. Тому укладення в таких випадках договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковує відповідний платіж, було обов?язковим на підставі закону.

Аналогічні за змістом висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 911/594/18 (провадження № 12-81гс19), від 22 серпня 2018 року у справі № 339/388/16-ц (провадження № 14-261цс18), від 22 вересня 2021 року у справі № 904/2258/20 (провадження № 12-34гс21).

За змістом зазначених норм, відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов?язання забудовника сплатити визначені суми, таке зобов?язання повинне бути виконане до прийняття новозбудованого об?єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру.

Разом з тим, 01 січня 2020 набули чинності норми Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні? від 20 вересня 2019 року № 132-IX, якими статтю 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності виключено.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні договори про сплату пайової участі, укладені до 01 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

За змістом цього Закону та Прикінцевих та перехідних положень до нього, з 01 січня 2020 року у замовників будівництва відсутній обов?язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх виконання, є лише договори про пайову участь, укладені до 01 січня 2020 року. Саме у цьому випадку правовідносини з оплати участі в інфраструктурі населеного пункту є триваючими та до них можуть застосовуватись положення норми права, що втратила чинність. Якщо ж договори під час дії цієї норми укладено не було, то немає підстав вважати, що такі правовідносини виникли та тривають.

У зв`язку з тим, що з 01 січня 2020 року скасовано дію статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка передбачала обов?язкове укладення договору на участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Таким чином на підставі вищевикладеного, враховуючи характер спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, встановивши, що станом на час розгляду справи стаття 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, яка зобов`язувала взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, вже виключена, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із тим, що в задоволенні позову було відмовлено, із відповідача на користь позивача не підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 76-83, 264, 265, 268 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Броварської міської ради Броварського району Київської області до ОСОБА_3 про стягнення збитків в розмірі 28987 грн. 49 коп. завданих невиконанням зобов`язання щодо сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, з яких 19943 грн. 72 коп. сума боргу, 9043 грн. 67 коп. інфляційних втрат та 1758 грн. 86 коп. за користування коштами відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.