Справа № 2-2694/12
Провадження №6/369/262/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Скрипник О.Г.,

при секретарі: Масан В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву представника ОСОБА_1 адвоката Пучка Володимира Дмитровича про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2012 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2012 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 456 929 грн 89 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою апеляційного суду Київської області від 18 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2012 року та рішення апеляційного суду Київської області від 24 березня 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» загальної суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 456 929 грн 89 коп. та судового збору у сумі 3 219 грн, пені за несвоєчасне погашення кредиту, заборгованості по нарахованих відсотках в розмірі 1 213 996 грн 30 коп. скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 11 вересня 2007 року в розмірі 3 616 880 грн 42 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 221 177,91 доларів США, що за курсом Національного банку України складає 1 767 189 грн 38 коп., відсотків за користування кредитними коштами в сумі 79 562,29 доларів США, що за курсом Національного банку України складає 635 694 грн 74 коп., та пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1 213 996 грн 30 коп. В задоволенні решти вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення пені та вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2012 року та рішення апеляційного суду Київської області від 24 березня 2014 року в іншій частині залишено без змін.

08.05.2019 року Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, постанову апеляційного суду Київської області від 18 січня 2018 року залишено без змін.

28.04.2021 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було задоволено заяву ОСОБА_3 , як правонаступника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», замінено стягувача з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника ОСОБА_3 у справі № 2-2694/12 щодо виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 18.01.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 11 вересня 2007 року в розмірі 3 616 880 грн. 42 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 221 177 доларів 91 цент США, що за курсом Національного банку України складає 1 767 189 грн. 38 коп., відсотків за користування кредитними коштами в сумі 79 562 долари 29 центів США, що за курсом Національного банку України складає 635 694 грн. 74 коп., та пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1 213 996 грн. 30 коп.

21.02.2024 року Київським апеляційним судом апеляційну скаргу адвоката Пучка Володимира Дмитровича в інтересах ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року скасовано. Ухвалено по справі нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

У лютому 2024 року від адвоката Пучка Володимира Дмитровича в інтересах ОСОБА_1 до суду надійшла заява про визнання виконавчого документа таким що не підлягає виконанню, відповідно до якої заявник просив визнати виконавчий лист по справі № 2-2694/12, виданий 14.08.2023 Києво-Святошинським районним судом Київської області, зі стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії від 11 вересня 2007 року в розмірі 3 616 880 грн. 42 коп таким, що не підлягає виконанню, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , безпідставно отримані кошти, що були стягнуті в процесі примусового виконання рішення у виконавчому провадженні № 72918441 кошти у сумі 14546,30 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що виконавчий лист не відповідає вимогам законодавства, а саме невідповідність дати набрання законної 24.05.2021 зі строком пред`явлення до 24.05.2024 року замість 19.01.2018 року зі строком пред`явлення до 19.01.2021 року.

Також заявник стверджує, що оскільки 03.04.2019 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», на предмет іпотеки - житловий будинок, що знаходиться АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровии? номер: :01:003:0007, площею 0,0819 га, на якій він розташований було звернуто стягнення у позасудовому порядку, то в силу статті 36 закону України «Про іпотеку» всі наступні вимоги до боржника зі сторони кредитора є недійсними.

Відтак заявник вважає, що за викладених ним доводів та обставин, виконавчий документ є таким, що не підлягає виконанню, а кошти в сумі 14 546,30 гривень, що були стягнуті під час примусового виконання судового рішення підлягають стягненню з ОСОБА_3 , як правонаступника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Від представника ОСОБА_1 , адвоката Ваніна Валерія Валерійовича, надійшла заява про розгляд справи без участі заявника та його представника, заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання для розгляду заяви інші учасники процесу не з`явились, про місце, час та дату були повідомлені належним чином.

Оскільки в судове засідання не прибули учасники процесу, а перешкод для розгляду заяви судом не встановлено, то, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У відповідності до частин 1, 3 статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

За правилом частини 1 глави ХІХ інструкціі з діловодства в місцевих та апеляційних судах України звернення до виконання судових рішень здійснюється в порядку та в строки встановлені відповідно до вимог процесуального законодавства, Кримінально-виконавчого кодексу України, з урахуванням положень Закону України "Про виконавче провадження", а також інших нормативно-правових актів.

Пунктами 6, 7 статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлені вимоги до виконавчого документу, відповідно до яких у виконавчому документі зазначаються дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) та строк пред`явлення рішення до виконання.

На підставі частин 1, 2 статті 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Як видно, рішення відповідно якого відбувалося примусове виконання, на підставі виконавчого листа виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області по справі № 2-2695/2 від 14.08.2023 року є постанова апеляційного суду Київської області від 18.01.2018 року.

Відповідно до статті 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Отже датою набрання законної силирішення апеляційного суду Київської області є дата прийняття постанови, а саме 18.01.2018 року.

Відтак строк пред`явлення, до примусового виконання рішення апеляційного суду Київської області від 18.01.2018 року починається з наступного дня, з 19.01.2018 зі строком пред`явлення у 3 роки, тобто до 19.01.2021 року.

Таким чином, у виконавчому листі виданим Києво-Святошинським районним судом Київської області по справі № 2-2695/2 від 14.08.2023, строком пред`явлення рішення до виконаннямало б бути зазначено 19.01.2018 року до 19.01.2021 року.

У попередніх судових засіданнях судами встановлено, що 11.09.2007 року, між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петренко А. В., зареєстрований в реєстрі за № 1750, згідно якого остання передала в іпотеку належний їй на праві власності житловий будинок, що знаходиться АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровии? номер: :01:003:0007, площею 0,0819 га.

Предметом договору іпотеки було забезпечення належного виконання умов кредитного договору № 48-07-Ил/02 від 07.09.2007 року, що був укладений між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 .

Згідно доданих до заяви інформаційних довідок № 369335922(Номер відомостей про речове право: 31005427), № 369335710 (Номер відомостей про речове право: 31005743) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 03.04.2019 року Державним реєстратором Товкаи?ло Уляною Василівною комунального підприємства "Реєстрація плюс", було внесено зміни про речове право на житловий будинок, що знаходиться АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровии? номер: :01:003:0007, площею 0,0819 га, а саме припинення права власності у ОСОБА_2 та набуття права власності АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на предмети іпотеки. Підставою для набуття банком права власності на будинок та земельну ділянку, в інформаційній довідках є іпотечний договір серія та номер: 1749, виданий 11.09.2007, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В.

Також заявником додано копія вимоги-повідомлення в порядку ст. ст. 35, 36, 37 ЗУ «Про іпотеку», відповідно якої АТ «Банк «Фінанси та Кредит», у тридцяти денний строк з моменту отримання письмової вимоги, вимагав від ОСОБА_1 виконати порушені зобов`язання за Кредитним договором No 48-07-Ил/02 від 11.09.2007р. на загальну суму 29 635 589,47 (двадцять дев?ять мільйонів шістсот тридцять п?ять тисяч п?ятсот вісімдесят дев?ять) грн., 74 коп, та відповідними наслідками щодо звернення стягнення на предмет іпотеку, у разі незадоволення вимоги.

Згідно статті 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до статті 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

За правилом статті 36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

В пункті 11.3 Іпотечного договору, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петренко А. В., зареєстрований в реєстрі за № 1750 сторони узгодили такі позасудові способи звернення стягнення, а саме:

«Згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в пп. 11.3.1. та 11.3.2. пункту цього Договору»

11.3.1. Задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки основного зобов?язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку", або

11.3.2. Продаж Іпотекодержателем від свого імені Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівл становленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку".

12. Взаємовідносини Сторін протягом дії договору, в частині, не передбачений цим договором, регулюються чинним законодавством України.»

Сукупність наданих заявником доказів дозволяє суду дійти висновків, що перехід права власності на житловий будинок, що знаходиться АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровии? номер: :01:003:0007, площею 0,0819 га відбувся на підставі іпотечного договору у позасудовому порядку за правилами статті 33, 35, 36, 37 ЗУ «Про іпотеку».

Статтею 36 ЗУ «Про іпотеку» встановлені правові наслідки для сторін іпотечного договору у разі звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини 5 статті 36 ЗУ «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

В умовах кредитного та іпотечного договору сторонами не погоджували умови, які б визначали такі відносини сторін після звернення стягнення у позасудовому порядку, тому слід застосовувати правові норми встановлені законом.

Окрім іншого, відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03.07.2018, якими були внесені такі зміни до статті 36 ЗУ «Про іпотеку» правові норми застосовуються виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Оскільки іпотечний договір укладено у 2007 році, до даних відносин слід застосовувати правові норми у редакції ЗУ «Про іпотеку» від 19.10.2016, відповідно імперативних приписів яких, після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

18.01.2018 року, ухвалюючи рішення про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , апеляційним судом Київської області було визнано зобов`язання що виникли за Договором поруки № 48-07-П/02 припиненими.

Згідно статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Таким чином, суд погоджується з доводами заявника, що після завершення позасудового врегулювання, звернення стягнення на всі предмети іпотеки, що підтверджується інформаційними довідками про проведення державної реєстрації за АТ «Банк «Фінанси та Кредит», та відсутності інших нереалізованих договорів забезпечення, будь-які вимоги до ОСОБА_1 є недійсними.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Великою Палатою Верховного Суду у справі № 910/17048/17 від 18.01.2022 колегія суддів дійшла висновку, що частина четверта статті 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає недійсність наступних вимог кредитора, заявлених не до основного боржника, а щодо виконання боржником основного зобов`язання, що в цьому контексті слід розуміти як недійсність вимог, заявлених до усіх сторін як основного договору, так і забезпечувальних зобов`язань, закріплених в акцесорних договорах.

Аналогічні висновки, стосовно правових наслідків передбачених частиною четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку» було викладено у висновку Великої Палати Верховного Суду 22.02.2022 року у справі 761/36873/18, а саме: після звершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними,

На підставі статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З доданих до заяви матеріалів справи, виконавчий лист по справі № 2-2694/12, виданий 14.08.2023 перебував на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва у Бережного Ярослава Вікторовича, № АСВП 72918441, яке було закінчено у зв`язку з прийняттям постанови Київського апеляційного суду No2-2694/12 від 21.02.2024 р, якою було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до копії квитанції № 0A39-P52E-96P2-514E від 25.10.2023, під час виконання судового рішення приватним виконавцем, в межах виконавчого провадження № 72918441, на користь ОСОБА_3 , з банківського рахунку, відкритому в АТ «Універсал Банк», з ОСОБА_1 було стягнуто грошові кошти в сумі 14 546.30 грн.

Оскільки зобов`язання за кредитним договором № 48-07-Ил/02 припинились внаслідок позасудового способу врегулювання заборгованості, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до статті 33, 35, 36, 37 ЗУ «Про іпотеку», що підтверджено державної реєстрації права власності за АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 03.04.2019 року, а списання коштів відбулось 25.10.2023 року, після припинення зобов`язань за кредитним договором, списані кошти з рахунку боржника підлягають стягненню з ОСОБА_3 як безпідставно одержані стягувачем за виконавчим документом.

За правилом частини 4 статті 432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги щодо визнання виконавчого листа по справі № 2-2694/12, виданого 14.08.2023 Києво-Святошинським районним судом Київської області та стягнення коштів, як безпідставно одержані під час примусового виконання рішення, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 431, 432 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Пучка Володимира Дмитровича в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий лист по справі № 2-2694/12, виданий 14.08.2023 Києво-Святошинським районним судом Київської області, зі стягнення з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 11 вересня 2007 року в розмірі 3 616 880 грн. 42 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 221 177 доларів 91 цент США, що за курсом Національного банку України складає 1 767 189 грн. 38 коп., відсотків за користування кредитними коштами в сумі 79 562 долари 29 центів США, що за курсом Національного банку України складає 635 694 грн. 74 коп., та пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1 213 996 грн. 30 коп. таким що не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 стягнуті в процесі примусового виконання рішення у виконавчому провадженні № 72918441 кошти у сумі 14 546,30 грн як безпідставно отримані.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Оксана СКРИПНИК