Справа № 442/6641/22
Провадження № 2-о/442/2/2024
УХВАЛА

іменем України

17 січня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Нагірної О.Б.

присяжних: Андріїв Н.М., Стародуб А.Г.

з участю секретаря судового засідання Томан Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич в порядку окремого провадження справу № 442/6641/22 за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна, заінтересована особа Меденицька селищна рада Дрогобицького району,

встановив:

заявниця звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить визнати недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити її опікуном ОСОБА_1 .

Ухвалою від 24.10.2022 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку окремого провадження.

Ухвалою суду від 27.12.2022 було призначено по даній справі судово-психіатричну експертизу та відповідно провадження зупинено.

16.11.2023 на адресу суду надійшов лист від в.о. начальника Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ „Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України, в якому зазначено, що судово-психіатрична експертиза відносно ОСОБА_2 не проведена, оскільки остання на неодноразові виклики не з`являється. В зв`язку з чим матеріали цивільної справи № 442/6641/22 та ухвалу від 27.12.2022 повернуто суду без виконання.

20.11.2023 провадження у справі відновлено, розгляд справи призначено на 11.12.2023.

11.12.2023 розгляд справи відкладено на 17.01.2024 у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання.

Заявник та його представник будучи належним чином повідомлені в судове засідання, призначене на 11.12.2023 та 17.01.2024 не з`явилися, про причину неявки в судові засідання суд не повідомили, від них не надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Таким чином, відповідно до ст.131 ЦПК України, суд визнає, що заявник та його представник повторно не з`явився до суду без поважних причин.

Із врахуванням наведеного, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін та без застосування фіксування судового засідання технічними засобами.

Згідно положень ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на нього поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі. Проте, суд вважає, що позивач зловживає своїми процесуальними правами.

Відповідно до вимог ч. 5 ст.223, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його не з`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, суд звертає увагу, що причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону (ч.5 ст. 223 ЦПК України) направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду, а позивач при цьому, і не з`являється в судове засідання, і не використовує передбачене законом право на процесуальне представництво в суді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Законодавець у ст. 121 ЦПК України стосовно розумності процесуальних строків вказав, що строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

В контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка поряд з практикою Європейського Суду з прав людини, є джерелом права в Україні «розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливість предмета спору для заявника».

Будучи ініціатором даного позовного провадження позивач повинен вживати заходи для всебічного та об`єктивного розгляду справи з дотриманням розумних строків, не порушувати баланс захисту як своїх прав, так і прав відповідача.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Так, Європейський суд з прав людини відхилив скаргу заявника на порушення права доступу до суду, оскільки він не виявив належної зацікавленості у розгляді своєї справи (остаточне рішення у справі «Каракуця проти України» від 16.05.2017)), про що, зокрема, свідчить те, що він не звертався до суду за інформацією щодо її стану розгляду.

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заявуОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною слід залишити без розгляду, роз`яснивши заявнику, що особа, заяву яку залишено без розгляду, має право звернутися до суду повторно після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст.247, п.3 ч.1 ст.257, 258-260 ЦПК України, суд

постановив:

заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 17.01.2024.

Суддя О.Б. Нагірна

Присяжні: Н.М. Андріїв

А.Г. Стародуб