Справа № 464/4476/24
пр.№ 2/464/1452/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2024 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої - судді - БЕСПАЛЬОК О.А.

з участю секретаря судових засідань - БРИНОШ А.Я.

позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_8 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, а саме, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини усіх видів заробітків (доходів) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до припинення ним навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка, але не довше, ніж до досягнення двадцяти трьох років.

В обґрунтування позову покликається на те, що перебувала з ОСОБА_8 у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народились діти: син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 17 липня 2023 року рішенням Сихівського районного суду м.Львова шлюб між ними розірвано. Судовим наказом Сихівського районного суду м.Львова від 20 липня 2023 року стягнуто аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 липня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. 02 серпня 2023 року Сихівським ВДВС у м.Львові ЗМУ МЮ відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу. Після припинення шлюбних відносин та до сьогодні донька та син проживають разом з нею у квартирі АДРЕСА_1 , яка їй належить на праві приватної власності. Син ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_7 досяг повноліття, однак навчається у Львівському національному університеті імені Івана Франка на платній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Його батько є працездатною особою, працює у ТОВ «Технопарк ЛЗТА», отримує заробітну плату у розмірі 30000 грн., та інші доходи від підприємницької діяльності, є власником численних об`єктів нерухомого майна, засновником юридичних осіб, на його утриманні відсутні інші особи, окрім доньки ОСОБА_10 , може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення сином навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка, але не довше, ніж до досягнення ним 23 річного віку. Даний розмір є розумним, забезпечить мінімальні потреби ОСОБА_9 . Просить позов задоволити.

10 липня 2024 року до суду представником відповідача скеровано відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. ОСОБА_9 є сином сторін, який досяг повноліття, однак продовжує навчатися та отримує безпосередньо від батька матеріальну допомогу шляхом перерахування грошових коштів на рахунок, який відкритий на ім`я сина. Розмір матеріальної допомоги у червні 2024 року складає 4500 грн., у травні 2024 року 4000 грн., квітні 2024 року 4100 грн., що стверджується випискою про рух коштів з карткового рахунку відповідача, впродовж року, з 22 липня 2023 року ним перераховано на рахунки доньки та сина, окрім аліментів, кошти на загальну суму 75972 грн. Наведене свідчить, що повнолітній син не потребує матеріальної допомоги, яка є обов`язковою умовою для стягнення такої у судовому порядку, оскільки така допомога надається відповідачем у розмірі, який є необхідним та достатнім для задоволення потреб дитини. Позивачка звертаючись до суду з позовом не обґрунтувала заявлений нею розмір аліментів, покликаючись лише на факти навчання дитини у вищому навчальному заклад, необґрунтовано потреби в отриманні матеріальної допомоги для сина, оскільки така допомога відповідачем надається постійно. 27 грудня 2022 року між сторонами укладено договір про поділ майна подружжя, відповідно до якого сторони досягли домовленості щодо поділу спільного майна, набутого під час шлюбу, за яким позивачка отримала у власність 2 квартири, 3 транспортні засоби та нежитлові приміщення. Натомість, ОСОБА_8 отримав у власність квартиру та транспортний засіб. Таким чином, відповідач при поділі майна врахував факт, що діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір`ю, для їх матеріального забезпечення погодився сам на такий варіант поділу, за яким більшу частину нерухомого та рухомого майна отримала позивачка. На даний час відповідач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою та очікує на народження дитини. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів, одним з яких є потреба дитини у матеріальній допомозі, відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у заявленому позивачем розмірі, оскільки така надається батьком постійно та у достатньому та необхідному розмірі. Просить у задоволенні позову відмовити (а.с.87-88).

12 липня 2024 року представником позивачки ОСОБА_7 - ОСОБА_11 скеровано до суду відповідь на відзив, у якому зазначає, що відповідачем не доведено, що ОСОБА_9 має самостійний дохід, та є особою, яка не потребує сторонньої матеріальної допомоги. Отримання повнолітнім сином коштів на картковий рахунок від батьків не робить його таким, що не потребує матеріальної допомоги. А навпаки підтверджує, що повністю матеріально залежний від батьків. Також такі перекази не є обов`язковими для ОСОБА_8 та не гарантовано, що вони будуть здійснюватися у майбутньому до моменту завершення навчання сина. Крім того, долучають виписку з карткового рахунку ОСОБА_7 , яка підтверджує те, що з липня 2023 року по липень 2024 року нею на рахунок сина перераховано 125600 грн. як кишенькові кошти, які не включають витрат на оплату навчання, харчування, придбання одягу, що несла позивачка. Позивачкою лише на навчання дітей витрачено 294220 грн. 68 коп. Щодо договору про поділ майна подружжя, то такий не має жодного відношення до обсягу обов`язків відповідача по утриманню дітей. Просить позов задоволити у повному обсязі.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, покликаючись на його мотиви, дали аналогічні пояснення. Просять позов задоволити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов заперечили, з підстав, викладених у відзиві на позов, дали аналогічні пояснення, що й мотиви відзиву. Просили у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 25 червня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 24 липня 2024 року.

24 липня 2024 року в судовому засіданні оголошено перерву до 05 серпня 2024 року для мирного врегулювання спору.

05 серпня 2024 року в судовому засіданні оголошено перерву для мирного врегулювання спору до 12 серпня 2024 року.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як встановлено судом сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2005 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 08 липня 2011 року (а.с.6).

У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видане 25 червня 2009 року (а.с.7), та донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , видане 08 липня 2011 року (а.с.8).

З відомостей з реєстру Львівської міської територіальної громади №014702-С, сформованих 24 квітня 2023 року вбачається, що ОСОБА_9 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 (а.с.10).

Актом ПП «Ваш дім сервіс» №30/05 від 30 травня 2024 року встановлено факт проживання ОСОБА_7 разом з сином ОСОБА_9 та дочкою ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_2 (а.с.11).

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 17 липня 2023 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.22-23).

Судовим наказом Сихівського районного суду м.Львова від 19 липня 2023 року стягнуто аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 липня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.24).

Постановою державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02 серпня 2023 року відкрито виконавче провадження №72400072 на виконання судового наказу Сихівського районного суду м.Львова від 19 липня 2023 року (а.с.25-26), про що свідчить й інформація про виконавче провадження, сформована 17 червня 2024 року (а.с.27-29).

13 серпня 2023 року ОСОБА_7 уклала договір про надання у Львівському національному університеті імені Івана Франка №ЕКВ-121723-ДК на платній основі освітніх послуг ОСОБА_9 (а.с.31-32). Вартість платної освітньої послуги за кожен навчальний рік складає 30180 грн. (а.с.33-34). Про оплату першого року навчання свідчать копії квитанцій про оплату (а.с.35-36).

Відповідно до довідки Львівського національного університету імені Івана Франка №1576 від 31 травня 2024 року ОСОБА_9 є студентом 1 курсу освітнього ступеня бакалавр денної форми здобуття освіти економічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка за спеціальністю Економіка (а.с.37).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухомого майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №378623757, сформованої 15 травня 2024 року підтверджується наявність нерухомого майна у власності ОСОБА_8 (а.с.38-42).

Відповідь з Державної податкової служби України від 25 квітня 2024 року свідчить про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників - фізичних осіб, та розміри утриманого податку з доходів боржників - фізичних осіб, та/або загальну суму річного доходу, задекларованого боржником - фізичною особою в податковій декларації про майнові стан і доходи, та суму утриманого податку (для фізичних осіб, які є самозайнятими особами), та/або загальну суму доходу та суму податку за звітний період, задекларованих боржником - фізичною особою - підприємцем в податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця (а.с.43-47).

На підтвердження платоспроможності боржника позивачкою надано також витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань №3, сформований 16 травня 2024 року (а.с.48-63).

Крім того, Міністерство внутрішніх справ України 03 січня 2024 року надало інформацію щодо зареєстрованих транспортних засобів за ОСОБА_8 - мотоцикл БМВ д.н.з. НОМЕР_4 (а.с.64).

Відповідь на запит з Пенсійного фонду України №201774433 від 25 квітня 2024 року свідчить про отримання ОСОБА_8 доходу - заробітної плати у ТОВ «Інвестиційно-фінансова компанія», ТОВ «Технопарк ЛЗТА» (а.с.65).

У відповідності до звіту ТОВ «Технопарк ЛЗТА» з заробітної плати ОСОБА_8 здійснюються відрахування та виплати за постановою у виконавчому провадженні №72400072 від 29 листопада 2023 року (а.с.66).

В матеріалах справи міститься звернення ОСОБА_7 до ОСОБА_8 з проведеним розрахунком додаткових витрат на дітей, наданням реквізитів для оплати половини їх вартості (а.с.67-69), окрім того долучено копію позову про стягнення додаткових витрат на дітей.

Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні донька (син) продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає донька (син), а також сама донька (син). Суд присуджує розмір аліментів на повнолітніх доньку (сина) у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей.

Як вбачається з пункту 20 Постанови Пленуму ВС України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 вправі звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки син ОСОБА_9 продовжує навчання та потребує, у зв`язку з цим, матеріальної допомоги, як зазначає позивачка.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

На заперечення позовних вимог та відсутністю потреби сина ОСОБА_9 у матеріальній допомозі батьком ОСОБА_8 надано роздруківку про рух коштів по рахунку НОМЕР_5 , з якого вбачають грошові перекази на картку особам підписаним як « ІНФОРМАЦІЯ_8 » та « ОСОБА_13 », як стверджує представник позивача це переказ коштів батька доньці ОСОБА_14 та сину ОСОБА_13 - дітям сторін (а.с.90-92).

Позивачка ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила факт надання добровільно відповідачем коштів на рахунки дітей, окрім аліментів. Однак ствердила, що з моменту звернення до суду з позовом ОСОБА_8 перестав додатково надавати кошти дітям, окрім аліментів. Повнолітній син ОСОБА_9 не утримує жодних коштів від батька, виплата аліментів припинена, оскільки син досягнув повноліття. Зазначає, що ці надходження, про які зазначає відповідач є його добровільним волевиявленням, не регулярним, а за власним бажанням.

На підтвердження матеріальної залежності сина ОСОБА_9 від батьків та на заперечення відзиву на позов позивачкою долучено до відповіді на відзив виписку по руху коштів по картці, де нею з липня 2023 року по липень 2024 року на картковий рахунок сина перекинуто 125600 грн. (а.с.103-104), як зазначає остання як «кишенькові кошти».

Окрім того, відповідач ОСОБА_8 у відзиві на позов стверджує, що при укладенні договору про поділ майна подружжя, посвідченого 27 грудня 2022 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. ним свідомо погоджено саме такий варіант поділу майна подружжя, з врахуванням того факту, що діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір`ю, для забезпечення їх матеріального достатку ним передано у власність колишній дружині 3 квартири, 3 транспортні засоби та нерухомі приміщення, а собі залишив квартиру та транспортний засіб (а.с.93-95). Зазначає, що укладеним договором врахував сплату аліментів в рахунок майбутніх платежів.

Даний факт суд не може розцінювати як сплата аліментів в рахунок майбутніх платежів, оскільки договір про поділ майна подружжя є домовленістю між чоловіком та дружиною про порядок та умови розподілу рухомого та нерухомого майна, яке перебуває в їх спільній сумісній власності, тобто такий договір визначає виключно порядок поділу спільного майна і жодним чином не врегульовує порядку та способу утримання дітей. Відповідно до ст.189 Сімейного кодексу України батьки дитини мають право укласти між собою договір про сплату аліментів на дитину, який укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, проте на підтвердження даних тверджень сторонами, зокрема відповідачем не надано такого договору до суду.

Позивачка заперечила твердження відповідача, дійсно був укладений договір і поділене майно подружжя, як визначено його умовами. Однак, за час спільного проживання ними набуто значно більше нерухомості, транспортних засобів, наявність багатьох видів бізнес діяльності, але такі оформлялись чоловіком не на подружжя, а на родичів, друзів і т.д. Тому відповідач запропонував такий поділ, при цьому, залишивши собі значно більше майна та бізнесу.

З матеріалів справи та долучених до позову доказів, досліджених судом, вбачається, що відповідач ОСОБА_8 має змогу сплачувати аліменти на сина, що продовжує навчання.

Крім того, відповідно до вищезазначеного, ОСОБА_8 сплачує аліменти на доньку ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідача ОСОБА_15 та ОСОБА_16 народився син ОСОБА_15 , що стверджується заявою про державну реєстрацію народження №65637 (а.с.115-118).

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання.

Такий виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним

у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 (провадження №61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 05 червня 2019 року у справі №754/866/18 (провадження № 61-7125св18).

Таким чином, якщо дитина потребує матеріальної допомоги на час навчання, а у батьків наявна можливість надавати таку допомогу, незалежно від форми навчання дитини, батьки зобов`язані порівну утримувати дитину.

На підтвердження обставин, що повнолітній син сторін ОСОБА_9 не потребує матеріального забезпечення представником відповідача надано копію договору купівлі - продажу №333 від 17 липня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_9 придбав легковий автомобіль марки «БМВ», 2016 року випуску (а.с.118). Як зазначила позивачка в судовому засіданні, що син продав попередні свої транспортні засоби, збирав кошти, щоб придбати даний автомобіль. До даної покупки як зазначив відповідач, фінансово долучився й він. Факт придбання ним транспортного засобу не свідчить про відсутність необхідності у матеріальному утриманні сина.

Враховуючи надані сторонами та їх представниками доказів, судом встановлено, що повнолітній син сторін ОСОБА_9 навчається на стаціонарній формі навчання, не працевлаштований, повністю перебуває на утриманні батьків, про що свідчать виписки з карткових рахунків сторін. Укладення договору купівлі - продажу на придбання транспортного засобу судом не вправі розцінювати, як фінансову незалежність повнолітнього ОСОБА_9 . Як зазначила позивачка, син продав свої транспортні засоби, доклав до покупки накопичені кошти та придбав автомобіль. Відповідачем не надано жодного доказу на спростування вказаних обставин, також не доведено, що ОСОБА_9 отримує дохід, який би свідчив про те, що останній є особою, яка не потребує матеріальної допомоги.

Підсумовуючи вищенаведене, судом встановлено, що повнолітній ОСОБА_9 продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, і на час навчання перебуває на утриманні матері, його батько теж повинен надавати матеріальну допомогу по його утриманню поки він продовжує навчання.

Твердження представника відповідача про те, що у ОСОБА_17 на утриманні перебуває його цивільна дружина ОСОБА_16 . суд до уваги не приймає, оскільки стороною не надано жодного доказу на підтвердження даної обставини.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти. Суд, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище позивачки, навчання повнолітнього сина у навчальному закладі, доходи відповідача, а також те, що обов`язок матеріально утримувати дитину є як у матері так і у батька, з урахуванням матеріального становища відповідача, який сплачує аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_10 , наявність на утриманні малолітнього новонародженого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вважає про підставність позову і задоволення його у тому розмірі, про який просить позивачка. Такий розмір аліментів є розумним і необхідним для забезпечення мінімальних потреб, необхідних для виховання і утримання сина, який продовжує навчання.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст. 84, 181, 182, 199 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_5 задоволити.

Стягувати з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається у Львівському національному університеті імені Івана Франка в розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24 червня 2024 року і до припинення ним навчання у ВУЗі, та не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 на користь держави 1211 грн. 20 коп. несплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 13 серпня 2024 року.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК