РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01.08.2024

Справа № 522/24758/23

Провадження № 2/522/2205/24

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої - судді Ярема Х.С.,

при секретарі судового засідання Кніш Д.А.

розглянув у загальному позовному провадженні справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав.

ВСТАНОВИВ:

29.12.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради.

Позивач просить суд: позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньок ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

09.02.2024 відкрито загальне позовне провадження.

04.07.2024 закрито підготовче провадження.

Позивач просила справу розглядати за її відсутності.

Відповідач вважається повідомленим належним чином в порядку п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України.

На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

ОСОБА_1 звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що в шлюбі з ОСОБА_2 у них народилось двоє дітей ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2). Шлюб розірвано 17.01.2017. Судовим наказом від 22.10.2018 з батька стягуються аліменти на утримання доньок. З сплати аліментів у відповідача є велика заборгованість. Після розірвання шлюбу, відповідач життям доньок не цікавиться, матеріально не утримує, жодних батьківських обов`язків не виконує.

Судом встановлені такі обставини справи.

23.09.2005 ОСОБА_2 та ОСОБА_7 уклали шлюб, який розірвано 17.01.2017 рішенням суду.

В шлюбі народились діти ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

На підставі судового наказу Київського районного суду м. Одеси від 22.10.2018 (справа №520/15209/18) з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх доньок в розмірі 1/3 частини його заробітку, щомісячно, починаючи з 17.10.2018 до досягнення дітьми повноліття.

З інформації Приморського ВДВС у місті Одесі у ВП № НОМЕР_1 заборгованість з сплати аліментів складає 159 842.48 грн. станом на 30.10.2023.

Неповнолітні діти зареєстрованіразом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою Одеського ліцею № 72, ОСОБА_8 є ученицею 7-А класу, ОСОБА_9 - ученицею 11-Б класу. Навчанням та вихованням дітей опікується лише мати. Батько жодного разу до школи не приходив, навчанням доньок не цікавиться.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 05.03.2023 ГП №135206 вбачається, що ОСОБА_2 03.03.2023 скоїв акт психологічного насильства відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , який був вчинений у присутності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які зазначені свідками правопорушення.

Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, склав висновок № А-951 від 20.06.2024, яким вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_11 .

Висновки суду.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

У пунктах 15, 16 постанови Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

В даному випадку, позивач посилається на ті обставини, що батько дитини з 2017 року (тобто після розірвання шлюбу сторін) життям доньок не цікавиться, не намагається з ними спілкуватися. Будь-якої участі у вихованні та матеріальній підтримці дітей відповідач не приймає.

Висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування від 20.06.2024 року № А-951, в якому описані умови проживання та навчання дітей та інформація про участь батька у їх вихованні, підтверджує те, що вихованням доньок батько не займається, вчиняв психологічне насильство щодо матері дітей у їх присутності, та містить посилання на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей.

Суд враховує те, що висновок органу опіки та піклування, як зазначено в постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 761/2855/17 має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

З урахуванням наведеного, суд має пересвідчитися, що зазначені позивачем обставини свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення його батьківських обов`язків відносно своїх доньок.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.12.2018 у справі № 404/6391/16-ц вказав на те, що виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України Суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Суд зазначає, що обставини ухилення відповідача від виконання ним своїх батьківських обов`язків по відношенню до обох доньок підтверджені матеріалами справи, які свідчать про те, що діти проживають тільки з матір`ю, освітою та здоров`ям дітей опікується лише мати.

Будь-яких спростовань цих обставин відповідач не надав.

Отже, ті обставини, що батько дітей свідомо залишив їх на виховання матері та більше шести років не спілкується з дітьми та не приймає участі у їх утриманні і вихованні, в чому йому ніхто перешкод не створював, в минулому вчиняв насильство відносно дружини в присутності дітей, чим спричинив їм психічні травми, розцінюються судом як умисне та свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньок.

Враховуючи те, що судовим наказом від 22.10.2018 стягнуті аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини його заробітку, щомісячно, починаючи з 17.10.2018 до досягнення дітьми повноліття, суд не вбачає необхідності у застосуванні ч.3 ст. 166 СК України, за якою при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) батьківських прав відносно доньок ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний тест рішення складено 13.08.2024.

Суддя Ярема Х.С.