ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9226/24 Справа № 334/3297/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В.,Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Дніпрі апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Гусєва Сергія Івановича на ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2021 року та від 05 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 334/3297/15 за позовом ПАТ «ФІДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування заяви зазначено, що 26 жовтня 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення по справі № 334/3297/15 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «ФІДОБАНК». 03 лютого 2021 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено Договір № GL1N019277_205/1 про відступлення прав вимоги. Відповідно до умов якого ПАТ «ФІДОБАНК» відступило ТОВ «Консалт Солюшенс», а ТОВ «Консалт Солюшенс» набуло право вимоги заборгованості за Кредитним договором № 28-В/08 від 07 квітня 2008 року.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2021 року заяву ТОВ «Консалт Солюшенс», задоволено. Змінено стягувача Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» у справі № 334/3297/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У листопаді 2023 року ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулось до суду першої інстанції із заявою про видачу дублікату виконавчого листа у справі №№ 334/3297/15 та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на підставі заочного рішення від 26 жовтня 2015 року. Зазначали, що після заміни сторони у виконавчому провадженні ухвалою суду від 21.12.2021 року вони набули статусу стягувача та почали дії щодо пошуку виконавчого документу, оскільки разом із договором про відступлення права вимоги новий кредитор його не отримав. Також заявником встановлено, що виконавчий лист перебував на примусовому виконанні в органах ДВС та був повернутий стягувачу постановою від 30.05.2017 року, однак не був фізично направлений до ПАТ «Фідобанк» у встановленому законом порядку. Враховуючи наведене вважав, що виконавчий лист втрачено.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2024 року заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» задоволено. Поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по цивільній справі № 334/3297/15-ц за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Видано ТОВ «Консалт Солюшенс» дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 334/3297/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» прострочених нарахованих процентів 82 284,10 грн., боргу за несплаченою (простроченою) частиною кредиту по договору 1 964 889,37 грн., а разом стягнення заборгованості за кредитним договором № 28-В/08 від 07.04.2008 року, яка утворилася станом на 01.04.2015 року, у розмірі 2 047 173,47 грн..

В апеляційних скаргах представник ОСОБА_1 просить скасувати зазначені ухвали від 01 грудня 2021 року та від 05 квітня 2024 рокуй ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяв ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони у виконавчому провадження та про видачу дублікату виконавчого листа й поновлення строків його пред`явлення до виконання.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

З приводу заміни стягувача зазначав, що суд першої інстанції не врахував, що строк пред`явлення виконавчого листа №334/3297/15-ц до виконання сплив, а також не здійснювалось жодне примусове виконання цього виконавчого листа. Зокрема звертав увагу, що заочне рішення перебувало на виконанні у Святошинському районному відділі Державної виконавчої служби міста Києва з 18 лютого 2016 року та постановою від 30 травня 2017 року державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, строк пред`явлення виконавчого листа встановився з дня його повернення за виконавчим провадженням - 30 травня 2017 року та закінчився наступним днем з останнім днем встановленого строку для його пред`явлення до виконання у три роки 31 травня 2020 року, власне до дня звернення нового кредитора із заявою від 29 вересня 2021 року до суду про заміну стягувача. А тому вважав, що, заміна сторони виконавчого провадження можлива лише на стадії виконання судового рішення та в межах строку пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, який у даному випадку пропущено.

В апеляційній скарзі на ухвалу від 05.04.2024 року посилався на аналогічні доводи та зазначав, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив 31 травня 2020 року, із заявою про видачу дублікату ТОВ звернулось тільки у листопаді 2023 року, хоч і набуло право вимоги до ОСОБА_1 ще 03 лютого 2021 року. Наголошує, що новий кредитор не довів поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та неправомірно зволікав із зверненням до суду із відповідною заявою аж два роки та дев`ять місяців.

Від представника ТОВ «Консалт Солюшенс» надійшли відзиви, в яких вони просили апеляційні скарги залишити без задоволення, а у хвали суду першої інстанції від 01 грудня 2021 року та від 05 квітня 2024 року залишити без змін, як законні та обґрунтовані.

Зокрема вважав, що доводи апеляційної скарги на ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження з приводу пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання не мають правового значення при заміні сторони стягувача, оскільки така заміна може відбутись на будь-якій стадії.

З приводу апеляційної скарги на ухвалу від 14 жовтня 2024 року зазначав, що після завершення виконавчого провадження попередньому кредитору ПАТ «Фідобанк» не було повернуто оригінал виконавчого листа, що позбавило стягувача звернутися у встановлений законодавством строк до органів виконавчої служби. Вказане змусило представника ТОВ «Консалт Солюшенс» звернутися до Солом`янського відділу ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) з метою отримання інформації та документів на підтвердження повернення постанови та оригіналу виконавчого листа стягувачу. Однак Святошинський відділ ДВС не надав жодної інформації та документів на підтвердження повернення виконавчого листа на адресу стягувача, зокрема квитанції про відправлення чи рекомендованого повідомлення, у зв`язку із закінченням строку зберігання. Таким чином, факт втрати оригіналу виконавчого листа органами державної виконавчої служби є таким, що об`єктивно не залежав та не міг залежати від волі заявника (стягувача).

В судовому засіданні в режимі відео конференції приймав участь представник ТОВ «Консалт Солюшенс» - Жилко Е.О.та представник ОСОБА_1 адвокат Гусєв С.І..

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга на ухвалу від 01.12.2021 року не підлягає задоволенню, апеляційна скарга на ухвалу від 05.04.2024 року підлягає з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» прострочені нараховані проценти 82284,10 грн., борг за несплаченою (простроченою) частиною кредиту по договору 1964889,37 грн., а разом стягнуто заборгованість за кредитним договором № 28-В/08 від 07.04.2008 року, яка утворилася станом на 01.04.2015 року, у розмірі 2 047 173 (два мільйона сорок сім тисяч сто сімдесят три) грн. 47 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 грн..

03 лютого 2021 року між Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» було укладено Договір № GL1N019277_205/1 про відступлення прав вимоги. Відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» набуло право вимоги заборгованості зокрема до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 28-В/08 від 07 квітня 2008 року.

З акту приймання-передачі оригіналів документів від 03.02.2021року до договору № GL1N019277_205/1 про відступлення прав вимоги від 03.02.2021року вбачається, що після отримання від ПАТ «ФІДОБАНК» документів кредитної справи № 28-В/08 від 07.04.2008 року було встановлено відсутність оригіналу виконавчого листа № 334/3297/15-ц, виданого на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.10.2015 року.

Згідно повідомлення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» від 23.06.2022 року за № 03-218 за результатами проведеної перевірки було встановлено відсутність оригіналу виконавчого листа № 334/3297/15-ц, виданого на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 28-В/08 від 07.04.2008 року.

За інформацією Святошинського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16.10.2023року за № 114349 з 18.02.2016 року на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 50198200 з примусового виконання виконавчого листа № 334/3297/15-ц від 04.01.2015 року, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" заборгованості за кредитним договором № 28-В/08 від 07.04.2008 року. 30.05.2017року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Задовольняючи заяву ТОВ «Консалт Солюшен» та ухвалою від 01 грудня 2021 року замінюючи сторону стягувача ПАТ «Фідобанк» її правонаступником ТОВ «Консалт Солюшен», суд першої інстанції виходив із того, що до останнього перейшли права кредитора за вимогами до ОСОБА_1 ..

Із такими висновками суду першої інстанції можливо погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Така правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17, від яких не вбачала підстав для відступу Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425.

Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено,що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи зі змісту наведених норм права, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи універсального правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття первісного кредитора з одночасною заміною його новим кредитором.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Наведене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 803/1273/16 та висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18).

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого

провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц, від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17, від 29 березня 2021 року у справі № 2-5356/10.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням від 26 жовтня 2015 року стягнуто із ОСОБА_1 кредитну заборгованість на користь ПАТ «ФІДОБАНК». Згідно із наданими відомостями органів ДВС вказане рішення перебувало на примусовому виконанні, однак постановою державного виконавця від 30.05.2017 року було повернуто стягувачу виконавчий документ відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»

Таким чином виконавчі листи про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 перебували на виконанні та виконавче провадження завершене.

Однак вказане не має правового значення для заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником, оскільки така заміна може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Таким чином доводи апеляційної скарги на ухвалу від 01 грудня 2021 року не ґрунтуються на вимогах закону.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 висловила позицію у п.6.16 щодо відсутності підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц про те, що заміна сторони правонаступником можлива і після закриття виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням.

При зверненні до суду ТОВ «КонсалтСолюшенс» надано суду договір про відступлення права вимоги від 03.02.2021 року та додаток №1 до цього договору у вигляді реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, було здійснено відступлення права вимоги зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором 28-В/08.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив із того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом і звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, і дійшов обгрунтованого висновку про те, що заява ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню.

Задовольняючи ухвалою від 05 квітня 2024 року заву ТОВ «Консалт Солюшенс» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, суд першої інстанції виходив із того, що причини пропуску стягувачем строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання є поважними та оригінал виконавчого документу було втрачено.

Із вказаними висновками суду першої інстанції неможливо погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

Згідно частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 дійшла висновку, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання заяву стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа може бути задоволено у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12 .

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Також у ч.4, 5 цієї статті зазначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. При цьому у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа ТОВ «Консалт Солюшенс» зазначало, що йому як новому стягувачу при переході права вимоги на було передано разом із пакетом документів, які підтверджує наявність у Соловйова заборгованості за кредитним договором №28-В/08, оригіналу виконавчого документу, який постановою державного виконавця від 30.05.2017 року було повернуто стягувачу ПАТ «Фідобанк»

Вважаючи, що причини пропуску наведені ТОВ є поважними, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вони звернулись із заявою про видачу дублікату виконавчого листа 23 листопада 2023 року, тобто після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки виконавчий лист було повернуто стягувачу постановою державного виконавця 30.05.2017 року, тобто строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив 31.05.2020 року.

Крім того слід звернути увагу, що відступлення права вимоги ТОВ «Консалт Солюшенс» відбулось в лютому 2021 року, у вересні 2021 року товариство звертається до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, яка ухвалою від 01.12.2021 року була задоволена і тільки потім, аж у березні 2022 року звернувся із запитом до первісного кредитора щодо наявності у нього оригіналу виконавчого документу. При цьому до органів ДВС із запитами про перебування на виконанні виконавчих листів щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 товариство звернулося лише восени 2023 року.

Таким чином заявником не доведено, що звернення до суду із заявою про поновлення строку для видачі дубліката виконавчого листа пропущено із поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання, і що така обставина існувала об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникла протягом строку, який пропущено.

Тому зазначена заявником причина пропуску строку - як неотримання з державної виконавчої служби постанови про повернення виконавчого листа та самого виконавчого документу не є поважною причиною пропуску строку заявником та підставою для його поновлення, інших поважних причин заявником не наведено, на що не звернув уваги суд першої інстанції та помилково дійшов висновку про поновлення пропущеного строку.

Оскільки видача дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення є пов`язаними, то і вказані вимоги не підлягають задоволенню, так як заявником не надано доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді заяви про заміну сторони виконавчого провадження норм матеріального чи процесуального права, то підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали від 01 грудня 2021 року з ухваленням нового судового рішення не має.

Згідно статті 367 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про ненадання заявником доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у зв`язку із чим видача дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення не підлягають задоволенню, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 на ухвалу від 05 квітня 2024 року підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню як незаконна та необґрунтована.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 376, 382 ,384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гусєва С.І. на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2021 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гусєва С.І. на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2024 року задовольнити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2024 року скасувати.

В задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: