ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/5182/23

Головуючий у першій інстанції Карпусь І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/198/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Держава Україна в особі Головного управління

Національної поліції в Чернігівській області, Головне управління

Національної поліції в Чернігівській області

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Карпуся І.М. від 12 жовтня 2023 року, місце ухвалення рішення - м.Ніжин, у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про стягнення моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про стягнення моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, в якому просила стягнути з Державного бюджету України на свою користь 50 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06.04.2023 року, складеного поліцейським Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Мисан В.С., ОСОБА_1 26.03.2023 року близько 19:00 год. виражалась нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою громадянці ОСОБА_2 . Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду 17.04.2023 року вказаний протокол було повернуто Ніжинському РВП для усунення недоліків, оскільки у ньому не були вказані відомості про місце вчинення можливого правопорушення. Після доопрацювання протокол було надіслано до суду. Проте, як зазначає позивач, при розгляді справи про адміністративне правопорушення (справа №740/2264/23), суд аргументував відсутність будь-яких доказів її умисної вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, і закрив справу про притягнення її до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, що є реабілітуючою ознакою. За доводами позивача, протиправною поведінкою відповідачів, у зв`язку із незаконними діями та рішенням щодо складання протоколу за статтею 173 КУпАП, відібрання пояснень та інше, їй завдано моральну шкоду, яка полягає в тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, зусиллях, необхідних для відновлення попереднього стану. З часу складення протоколу про адміністративне правопорушення (06.04.2023 року) до дня набрання законної сили постановою Ніжинського міськрайонного суду від 23.06.2023 року про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно позивача (04.07.2023 року) минуло 3 місяці. ОСОБА_1 вказувала, що протягом вищевказаних трьох місяців було порушено її звичний уклад життя, виникла необхідність у додаткових зусиллях для організації життя, погіршились відносини із оточуючими людьми і відношення останніх до особистості позивача, у зв`язку з чим їй заподіяно моральну шкоду, яку позивач оцінює у розмірі 50 000 грн. Позивач ОСОБА_1 також ставила питання про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на її користь витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 30 000 грн.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.10.2023 року позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про стягнення моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, задоволено частково. Судом стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Частково задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову про стягнення моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції зазначив, що у даній справі підставою для відшкодування шкоди є закриття щодо позивача справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Таким чином, оскільки звернення ОСОБА_1 до суду обумовлено незаконністю її притягнення до адміністративної відповідальності, тобто, незаконністю дій працівника поліції по складанню стосовно позивача протоколу про адміністративне правопорушення та направлення матеріалів до суду, з урахуванням положень статей 1, 2, 4 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що її притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а відшкодування шкоди здійснюється незалежно від вини. При визначенні розміру завданої позивачу моральної шкоди, судом було оцінено ступінь моральних страждань позивача, враховано, що у досить короткий строк після того, як позивач дізналася про порушення своїх прав, вони були поновлені, наявність у позивача моральних (душевних) страждань, які були викликані вимушеними діями щодо доведення відсутності в своїх діях правопорушення, з метою захисту свого порушеного права, відчуття несправедливості. При цьому, суд першої інстанції відхилив доводи позивача щодо спричинення їй глибоких і тривалих моральних страждань, оскільки, як зазначив суд першої інстанції, вказані доводи жодним чином не доведені позивачем в ході судового розгляду. За наведених обставин, зважаючи на доведеність незаконності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, враховуючи вимоги розумності, добросовісності, виваженості, приймаючи до уваги обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що справедливим у даній справі буде стягнення на користь позивача 1 000 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції від 12.10.2023 року у справі № 740/5182/23 скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що рішення суду першої інстанції від 12.10.2023 року не відповідає вимогам Закону та матеріалам справи, суд першої інстанції неповно дослідив наявні у справі докази, і не надав їм належної правової оцінки, порушив норми матеріального права, внаслідок чого задовольнив позов частково, а також безпідставно не стягнув на користь позивача її витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 грн. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції стягнув з Державного бюджету на її користь лише 1 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, при цьому, жодним чином не обґрунтувавши своє рішення в цій частині. При цьому, позивач у позовній заяві зазначила розрахунок моральної шкоди, що підлягає стягненню на її користь, в порядку ч.1 статті 1176 ЦК України, ч.2, ч.3 статті 13 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, гарантований мінімум якої за три місяці становить 20 100 грн. Посилаючись на висновки, викладені в п.89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц, апелянт стверджує, що гарантований мінімум моральної шкоди у будь-якому випадку не може бути зменшено, що судом першої інстанції не було враховано. За доводами апелянта, судом першої інстанції при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди також не було враховано глибини фізичних та душевних страждань ОСОБА_1 , завданих відповідачем, наявність перешкод у реалізації її життєвих планів, що позбавило можливості реалізації своїх звичок, бажань, і вимагало від ОСОБА_1 додаткових зусиль для організації життя та погіршило відносини із оточуючими людьми, їх відношення до її особистості, доведення своєї невинуватості, відчуття несправедливості, викликане постановленням незаконної постанови про притягнення позивача до відповідальності, витрати зусиль, також позивач понесла витрати на правову допомогу, у зв`язку із захистом своїх прав. Апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно не розглянув її вимогу про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області 30 000 грн. витрат на правову допомогу, що унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом належного судового розгляду її позовної заяви.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів п.10 ч.1 статті 252 ЦПК України суд, може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

22.05.2024 року колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду постановила ухвалу, якою передала справу №335/6977/22 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

В ухвалі про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду зазначено, що у справі №335/6977/22 існує виключна правова проблема та для забезпечення розумної передбачуваності судових рішень існує очевидна необхідність формування єдиної правозастосовної практики у справах за позовом фізичної особи про відшкодуванням моральної шкоди, завданої складанням протоколу працівником патрульної поліції, у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вказала, що патрульна поліція не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, тому на неї та її працівників, які, зокрема, мають повноваження на складання протоколів, не можуть поширюватися норми статті 1176 ЦК України та Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Також зазначала, що існує виключна правова проблема в частині того, що протокол про адміністративне правопорушення не вирішує питання наявності/відсутності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є лише спеціальною формою фіксації події, що має ознаки адміністративного правопорушення, та є складовим елементом доказових матеріалів про адміністративне правопорушення.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів дійшла висновку що наявні підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для формування висновку в частині того, чи можна вважити дії працівників патрульної поліції зі складання протоколу такими, що підпадають під дію статті 1176 ЦК України і Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, та чи може сам факт винесення протоколу у разі подальшого закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, бути підставою для безумовного стягнення моральної шкоди відповідно до статей: 1173, 1174 ЦК України.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 17.07.2024 року справу №335/6977/22, провадження №14-87цс24, прийнято та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на 25.09.2024 року. Як зазначено у даній ухвалі: … 38. Велика Палата Верховного Суду вважає мотиви, викладені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 травня 2024 року, такими, що містять підстави для прийняття справи до провадження Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини п`ятої статті 403 ЦПК України, оскільки існує необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо сфери застосування Закону № 266/94-ВР.

39. Констатуючи наявність підстав для прийняття справи до розгляду, Велика Палата Верховного Суду врахувала, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

40. Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

Відповідно до приписів п.14 ч.1 статті 253 ЦПК України, провадження у справі у випадку, п.10 ч.1 статті 252 цього Кодексу, зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оскільки правовідносини у зазначеній справі, яка перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду, та у даній цивільній справі №740/5182/23, та ухвалені у даних справах рішення є такими, що ухвалені у подібних правовідносинах, апеляційний суд дійшов висновку щодо наявності підстав для зупинення провадження у даній цивільній справі №740/5182/23, до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 335/6977/22.

Керуючись: п.10 ч.1 статті 252; п.14 ч.1 статті 253; статтями: 260, 261, 368; ч.2,ч.3 статті 381, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Зупинити апеляційне провадження у справі №740/5182/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про стягнення моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №335/6977/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: