Провадження № 2/357/5040/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2024 року позивач, яка діє через свого представника адвоката Семенюта Р.А., звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 13 000,00 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП та судових витрат.

І Позиція сторін у справі.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що 27.06.2024 року у м.Біла Церква по просп. Незалежності, буд.53К, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Mazda6 д.н.з. НОМЕР_1 , порушив ПДР, в результаті чого здійснив наїзд на неї, як пішохода. Внаслідок ДТП позивач отримала легкі тілесні ушкодження.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.08.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Після ДТП позивач проходила обстеження та лікування у медичних закладах, у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я внаслідок отриманих тілесних ушкоджень. Так, 27.06.2024 року вона зверталась до КРП «Білоцерківська міська лікарня №2», де отримала діагноз - забій нижньої частини спини та таза, супутній - забій лівого ліктя з осадненням шкіри. Позивачу рекомендовано еластична фіксація при навантаженні кінцівки, уникати перенавантаження кінцівки до 2 тижнів, РТГ контроль, та подальше лікування під наглядом сімейного лікаря та травматолога поліклініки. В зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень позивач перебувала на лікарняному з 27.06.2024 року по 12.07.2024 року.

Позивач зазначає, що лікування проходило для неї з відчуттям сильного душевного хвилювання та емоційних страждань, вимушених змін у житті. Після ДТП вона пройшла курс амбулаторного лікування, у неї погіршився сон, постійно була в напруженому стані та стресі, не працювала, родина позивача допомагала в побуті, переживали за її моральний стан.

Крім того, додаткового стресу завдало те, що ДТП було вчинено на робочому місці, в «Макдональдсі», в присутності колективу, закінчувалась її зміна і вона винесла замовлення до автомобіля, який знаходився на території парковки йшла по пішохідному переходу та, її збила машина, пакет із замовленням відлетів, вона впала на догогу, до неї підійшли відвідувачі закладу, допомогли піднятися. Відповідач вийшов з машини запитав чи все нормально, чи може він їхати, не допоміг піднятися, не вибачився, позивач була в шоковому стані, було важко дихати, в неї боліла спина та, вона пішла в робочу кімнату повідомити менеджера, про те, що сталось, і більше з відповідачем не контактувала. Після чого викликали поліцію, швидку медичну допомогу та позивач була госпіталізована, в лікрні її оглянули, зробили рентген, відкрили лікарняний. Відповідач не телефонував, не вибачився та не вчинив жодної спроби відшкодувати позивачу заподіяні ним збитки.

Позивач вважає, що внаслідок ДТП, їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у нервовому стресі, моральних стражданнях та переживаннях. Негативні наслідки даної ситуації зумовили суттєву зміну звичайного життєвого ритму, позивач має страх, боїться ТЗ, перходити проїзжу чатину, не може відвідувати спортивні клуби, займатись спортом їй заборонено. Позивач понесла і матеріальні збитки, але не фіксувала їх, після ДТП вимушена була звертатися до приватної клініки. Позивач оцінила розмір завданої їй моральної шкоди в 13000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги визнає частково, не погоджується з розміром відшкодуванням моральної шкоди, вважає позовні вимоги в частині суми відшкодування шкоди 13000 грн. необгрунтованими. При цьому, зазначає, що при розгляді справи про адміністративне порушення вину свою визнав повністю, одразу після дорожньо-транспортної пригоди намагався домовитися з потерпілою ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, але потерпіла пішла в підсобне приміщення «Макдональдс», а його працівники не впустили. Номер телефону потерпілої йому працівники поліції, які прибули на місце ДТП, не повідомили, хоча він їх просив. Відповідач намагався дізнатися контакти в лікарів швидкої медичної допомоги, які приїхали на ДТП та, повідомили, що стан потерпілої задовільний, госпіталізації вона не потребує. При розгляді адміністративної справи потерпіла в судове засідання не з`явилася, тому у нього не було можливості вибачитися. Одночасно зазначив, що позивачем в позовній заяві зазначено, що вона перебувала лікарняному з 27.06.2024 року до 12.07.2024 року, проте, згідно медичного висновку виданого 27.06.2024 р. Білоцерківською міською лікарнею №2, вбачається, що листок непрацездатності виданий з 27.06.2024 по 01.07.2024 року, тобто потерпіла була на лікарняному 5 днів, а не 16 днів. Крім того, у зв`язку з введеннням військового стану на території держави, відповідач втратив постійне місце роботи, тому на даний час отримує незначний дохід з підробітків. Відповідач має дружину ОСОБА_3 , у якої є двоє малолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та які знаходяться на його утриманні, діти часто хворіють, дружина також втратила роботу. Сам відповідач має незадовільний стан здоров`я, який не дозволяє йому знайти більш оплачувану роботу. Відповідач вважає, що зазначена позивачем сума моральної шкоди в розмірі 13 000 грн. є заначно завищеною та неспівмірною завданій шкоді, а тому відповідач визнає суму моральної шкоди - 1500 грн..

Відповідач, в підтвердження своєї позиції, надав до відзиву : копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 , свідоцтва про народження дітей, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; довідку про нараховану заробітну плату ОСОБА_2 , виписку із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2 ; копію трудової книжки ОСОБА_3 ; виписки з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Представник позивача скористався своїм правом та скерував до суду відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача додатково зазначив, що позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку з психотравматуючими подіями на її робочому місці в присутності всього колективу. Заподіяні позивачу травми, які змінили спосіб та режим життя ОСОБА_1 , позивач була вимушена тривалий час лікуватися.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

23.09.2024 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження (а.с.21).

11.10.2024 року відповідач ОСОБА_2 подав суду клопотання про направлення копії позовної заяви та додатків до неї, для підготовки відзиву по справі (а.с.23,27,28).

21.10.2024 року відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.33,34 ).

21.10.2024 року представник позивача адвокат Семенюта Р.А. подав суду заву про відкладення розгляду справи на іншу дату (а.с.51).

05.11.2024 року представник позивача адвокат Семенюта Р.А. подав суду відповідь на відзив (а.с.55,56).

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов, просили задовольнити позовні вимоги.

Відповідач обізнаний щодо розгляду даної справи, в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання, в якому просить провести розгляд справи без його участі, позов визнав частково, з підстав зазначених у відзиві (а.с.48).

Заслухавши позицію учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 27.06.2024 року близько 19 год.20 хв у АДРЕСА_1 , водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Mazda 6 д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до пішохідного переходу на якому перебувала гр. ОСОБА_1 не надав перевагу в русі, не зменшив швидкість, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП позивачка отримала тілесні ушкодження.

Винуватцем вказаного ДТП визнано ОСОБА_2 , згідно постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.08.2024 року у справі №357/10649/24, а саме у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 850 нрн. Постанова суду набрала законної сили (а.с.10-12)

У силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже наявність вини у діях ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, у даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.

Зі змісту позовних вимог, вбачається, що внаслідок вказаної ДТП пішохід ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, забій нижньої частини спини та таза, супутній - забій лівого ліктя з осадненням шкіри.

Згідно консультаційного висновоку спеціаліста від 27.06.2024 року, виданого КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», ОСОБА_1 перебувала на лікуванні з 27.06.2024 року по 01.07.2024 року з діагнозом: забій нижньої частини спини та таза.Супутній - забій лівого ліктя з осадненням шкіри від 27.06.2024р. (а.с.13,14).

Згідно висновоку спеціаліста від 27.06.2024 року хворому ОСОБА_1 рекомендовано еластична фіксація при навантаженні кінцівки, уникати перенавантаження кінцівки до 2 тижнів, РТГ контроль, призначено лікування медичними препаратами Долобане гель, Мажезик-Сановель, Сертідаза, Де-СПАН 1 ам в/м при болях, подальше лікування під наглядом сімейного лікаря та травматолога поліклініки.

Згідно Медичного висновку №2С8М-Н69Е-ВТ4Р-5РР4 від 27.06..2024 року, виданого КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», ОСОБА_1 перебувала на лікуванні з 27.06.2024 року по 01.07.2024 року, категорія: захворювання або травма загального характеру (а.с58).

Згідно Медичного висновку №КВНС-Е53М-А3С7-КАЗВ від 01.07.2024 року, виданого КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», ОСОБА_1 перебувала на лікуванні з 01.07.2024 року по 12.07.2024 року, категорія: захворювання або травма загального характеру (а.с59).

Згідно Медичного висновку №6РАТ-9А45-6ЕА2-634Н від 12.07.2024 року, виданого КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», ОСОБА_1 перебувала на лікуванні з 12.07.2024 року по 19.07.2024 року, категорія: захворювання або травма загального характеру (а.с.60).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

За ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна /немайнова/ шкода, заподіяна громадянину, також підлягає відшкодуванню. При цьому розмір моральної шкоди визначається судом з врахуванням характеру та ступеню діяння, особи, яка заподіяла шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

У відповідності до положень ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995р. за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди '' розмір відшкодування моральної /немайнової/ шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Визначаючи розмір відшкодування, суд вважає, що діями ОСОБА_2 , позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає в фізичних стражданнях, внаслідок отримання тілесних ушкоджень, в результаті яких позивач була госпіталізована у КНП «Білоцерківська міська лікарня № 2» та, була вимушена пройти обстеження, лікування, є досить ймовірним, що після ДТП, позивач мала страх, та вказані обставини вплинули на порушення звичного способу життя, можливість працювати.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. ( Висновок ВС викладений у Постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд критично ставиться до позиції сторони відповідача, який у письмово викладеному відзиві на позов зазначив, що винний в ДТП, але за відсутності контакту з позивачем, він не мав можливості попросити вибачення, при цьому, маючи всі контакти з початку розгляду даного спору ні у відзиві, ні в інший спосіб відповідач так і не приніс своїх вибачень позивачу. Позиція відповідача про розмір моральної шкодив 1500 грн. не обгрунтована.

Позивач визначила розмір моральної шкоди в 13 000 грн., але не надала суду ні доказів такого розміру цієї шкоди (висновок психологічної експертизи), ні обґрунтувань з чого було вирахувано саме таку суму моральної шкоди. Враховуючи, що позивач зазнала моральних страждань на робочому місці, відчуває ніяковість перед співробітниками та була позбавлена можливості певний період працювати внаслідок обставин, що спричинила ДТП, суд вважає за можливе визначити суму моральної шкоди в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік від 09.11.2023 р. № 3460-ІХ установлено в 2024 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 квітня 8000 гривень.

Отже, враховуючи вищенаведене та із застосуванням принципів розумності і справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 8000,00 грн.

Також, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держав судові витрати /судовий збір/ в сумі 1211,20 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 19, 81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 8 000 грн. (вісім тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 / адреса реєсрації: АДРЕСА_2 /

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 / адреса реєстрації: АДРЕСА_3 /

Повний текст рішення суду виготовлено 11.11.2024 року

Суддя О. Я. Ярмола