Справа № 572/5451/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ведяніної Т.О.

за участю секретаря судових засідань Шевні І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа, щодо якої необхідно встановити обмежувальний припис, ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

До Сарненського районного суду Рівненської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що її колишній чоловік постійно приходить до її будинку та систематично вчиняє насильство. Будинок в якому вона проживає ОСОБА_2 не зареєстрований та не є спільною сумісною власністю. ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство, піднімає на неї руку, висловлюється нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою . Заявниця неодноразово викликала працівників поліції з приводу вчинення насильства. Він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Після кожного рішення суду він надалі погрожує їй розправою та впевнений у своїй безкарності. Його агресія щоразу посилюється. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від вчинення домашнього насильства щодо неї, заявниця вважає, що необхідно до ОСОБА_2 застосувати обмежувальні приписи: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні майном, що не є об`єктом спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи, забороні наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання (перебування), заборонити особисто чи через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, заборона вести листування, телефонні переговори з нею, або контактувати з нею через інші засоби зв`язку і через третіх осіб.

В судове засідання заявниця подала письмову заяву відповідно до якої заяву підтримала, просить справу розглянути у її відсутність.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомив. Про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Дослідивши матеріали заяви про видачу обмежувального припису, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Сарненського районного суду від 14 вересня 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 їхніми батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Із витягу №03-19/300 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб повул.Шевченка,557 с.Кричильськ зареєстрована ОСОБА_1 .

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини 1 статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів як заявника, так і осіб, відносно яких заявник просить видати обмежувальний припис, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди також мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як випливає із змісту ст. 350-4 ЦПК України особа, яка звертається до суду із заявою про видачу обмежувального припису, повинна зазначити обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та надати докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Заявниця не зверталася із клопотанням про витребування доказів.

ОСОБА_1 посилається на те, що вона неодноразово піддавалася фізичному насильству з боку ОСОБА_2 та неодноразово зверталася до органів Національної поліції України з приводу фактів психологічного та фізичного насильства над нею.

Із долученої довідки №П-415/205/01.2023 від 13.12.2023 року виданої Сарненським РВП ГУНП в Рівненській області вбачається, що заявниця зверталася до правоохоронних органів з приводу вчинення над нею домашнього насильства з боку ОСОБА_2 . Так, 26.07.2020 року, 04.01.2022 року, 08.06.2022 року та 11.03.2023 року були зареєстровані повідомлення про те, що чоловік ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство, в зв`язку з чим були складені адміністративні протоколи за ч.1 ст.173-2 та направлені до Сарненського районного суду.

Однак, рішення суду, які прийняті за наслідками таких звернень до матеріалів справи не надані.

З даного повідомлення не вбачається повторності, систематичності вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_2 .

Також останній випадок домашнього насильства мав місце 11 березня 2023 року, як про це зазначено в довідці , з цієї дати і до часу розгляду справи заявниця не надала суду жодного належного і допустимого доказу про те, що ОСОБА_2 продовжував вчиняти щодо неї протиправні дії у виді домашнього насильства, або що існують ризики продовження щодо неї протиправних дій.

Тобто заявниця не надала суду доказів, на підставі яких можна зробити висновки про наявність ризиків продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Таким чином, враховуючи, що суду не надано достатніх належних, допустимих, та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно заявника, настання наслідків його вчинення, що надавало б правову підставу для видачі обмежувального припису, суд дійшов до висновку що в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису слід відмовити.

Керуючись ст.ст.259, 265, 294, главою 13 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа, щодо якої необхідно встановити обмежувальний припис, ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису- відмовити.

Судові витрати по справі, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: