Справа № 510/927/24
Провадження № 2/510/1074/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.24 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Дудник В.І.,

за участю секретаря - Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідач позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу за її відсутності.

Представник позивач адвокат Златі Н.С. на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі та за відсутності позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть 08.05.2006р. ОСОБА_3 , видане 10.05.2006р. Долинською сільською радою Ренійського району Одеської області, актовий запис № 19; заповіт ОСОБА_3 від 16.01.2001р., зареєстрований у реєстрі за № 6; свідоцтво про смерть 25.05.1997р. ОСОБА_4 , видане 22.11.2012р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 18; свідоцтво про народження 20.02.1962р. ОСОБА_4 , серія НОМЕР_1 , батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ; свідоцтво про народження ОСОБА_2 , серія НОМЕР_2 , батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ; свідоцтво про укладення шлюбу 21.03.1984р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , серія НОМЕР_3 , видане 21.03.1984р. Долинською сільською радою Ренійського району Одеської області, актовий запис № 10, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - Калінку; довідка Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області № 1678 від 03.12.2018р.; свідоцтво про право власності ОСОБА_3 на майновий пай КСП «Анадол» с. Долинське Ренійського району Одеської області, серія НОМЕР_4 ; сертифікат на право ОСОБА_3 на земельну частку пай КСП «Анадол» с. Долинське Ренійського району Одеської області, розміром 3,29 в умовних кадастрових га, серія ОД № 0094722; постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.04.2024р.; інформаційна довідка № 78571896 від 02.10.2024р. зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), про відсутність у реєстрі інформації за запитом ОСОБА_3 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_3 належали: право власності на земельну частку (пай) розміром 3,29 умовних кадастрових га, вартістю 8944 грн., на підставі сертифікату серії ОД № 0094722, та право власності на майновий пай члена КСП «Анадол» с. Долинське Ренійського району Одеської області, вартістю 2861 грн., на підставі свідоцтва серії НОМЕР_4 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 зробила заповідальне розпорядження, заповіт від 16 січня 2001 року, за яким, своє право власності на земельну частку (пай) розміром 3,29 умовних кадастрових га, вартістю 8944 грн., на підставі сертифікату серії ОД № 0094722, заповіла ОСОБА_1 .

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом або за законом не звертався.

Однак, позивач постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області № 1678 від 03.12.2018р., від спадщини не відмовлялась. Відповідач по справі будь-яких заперечень щодо позовних вимог не надала, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причини відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 03.04.2024р. нотаріусом було винесено відповідну постанову.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої ОСОБА_3 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач на неї не претендує.

Дослідивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом та спадкоємцем першої черги за законом спадкового майна яке не охоплено заповітом.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивач, після смерті матері у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. На даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємиці, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (користування нерухомістю, підтримання належного стану, сплату відповідних платежів).

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті ОСОБА_3 з підстав прийняття спадщини в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно.

Позивачем у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 58, 76 - 81, 200, 206, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216-1218, 1222, 1223, 1245, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІН НОМЕР_5 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

земельну частку (пай) розміром 3,29 в умовних кадастрових га, вартістю 8944 грн., на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ОД № 0094722;

майновий пай члена КСП «Анадол» с. Долинське Ренійського району Одеської області, вартістю 2861 грн., на підставі свідоцтва серії НОМЕР_4 ,

що належали ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник