Справа № 541/3318/24
Номер провадження 2/541/1223/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 листопада 2024 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Шатілової Л.Г.,

за участі секретаря судового засідання Гуриної В.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача- адвоката Сидоренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Миргород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, третя особа: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання в розмірі від усіх видів заробітку, починаючи з дати подання позову та до 30 червня 2027 року. Також просила стягнути витрати на професійну правничу допомогу.

Вимоги мотивує тим, що з 14 лютого 2006 року по 15 липня 2009 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З вересня 2024 року син стаціонарно та оплатно навчається на 1 курсі в Національному Університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка». Дитина проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні, навчається і доходів не отримує. У зв`язку з навчанням син потребує додаткової матеріальної допомоги, витрати на харчування , одяг, канцелярські засоби, проживання в гуртожитку, речі повсякденного вжитку, переїзди додому та до навчального закладу. Додаткових джерел доходу син не має, а відповідач здоровий, працездатний, є військовослужбовцем, отримує грошове забезпечення, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на період навчання сина.

08.10.2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сидоренка Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що ОСОБА_2 не відмовлявся і не відмовляється надавати матеріальну допомогу синові, який продовжує навчання і в межах своїх можливостей надавав би її добровільно, якби позивач чи син звернулися до нього з узгодженням її розміру та форми надання. Вказав, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження стану здоров`я та матеріального стану спільного сина. Останній має добрий стан здоров`я міг би працювати у вільний від навчання час. Також вказав, що він є учасником бойових дій і надавав відповідачу відповідні документи, щоб син міг скористатися пільгами, які передбачені для дітей учасників бойових дій, зокрема, отримання державної цільової підтримки на підставі Постанови КМУ від 23 листопада 2016 року № 75 «Про надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти». Також позивач жодним чином не обґрунтував розмір витрат, які вона несе на утримання сина і яким чином вони пов`язані з навчанням, розмір аліментів про який просить позивач нічим не обґрунтований. Зазначив, що має на утриманні дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а 29.06.2022 року уклав шлюб з ОСОБА_5 . На даний час остання хворіє і у зв`язку з чим 15.05.2023 року їй була проведена операція в ДУ «Інститут проблем ендокринної патології Національної академії медичних наук України» де вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 11.05.2023 по 29.05.2023 і до цього часу перебуває на обліку в лікаря-ендокринолога і постійно приймає ліки на придбання яких потрібні кошти. Також має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання якого сплачує аліменти ОСОБА_7 в розмірі 13% всіх видів заробітку. Крім того, утримує дочку дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому що її батько ОСОБА_9 не сплачує аліменти , через що внесений до Єдиного реєстру боржників. Також є непрацездатна мати ОСОБА_10 , яка є пенсіонером за віком та має незадовільний стан здоров`я, якій він зобов`язаний та надає матеріальну допомогу. Крім того сам хворіє у зв`язку з чим тільки у 2024 році перебував на стаціонарному лікуванні та потребує медикаментозного лікування. Позовні вимоги визнав частково у розмірі 2000 грн. Судові витрати просив покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимоги (а.с.30-32).

Позивач в судовому засіданні пояснила, що їх спільний син в 2024 році закінчив коледж і вступив в технічний університет на контракт, пільги УБД зараз не діють. Не заперечувала про стягнення з відповідача не а 1/6 частки заробітку.

Представник відповідача- адвокат Сидоренко Ю.В. в судовому засіданні пояснив, що його довіритель витрачає кошти на своє лікування, утримує дружину якій зробили операцію, сплачує аліменти на ще одну дитину в розмірі 1/6, допомагає матері, довіритель згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частки. Витрати на правничу допомогу просив зменшити.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, надав заяву, в якій просив провести судове засідання за його відсутності (а.с.65).

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3). Згідно копії довідки від 04.09.2024 р. за №10-559 ОСОБА_3 є студентом 1 курсу освітнього ступеня бакалавр навчально-наукового інституту фінансів, економіки, управлінні та права Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» , форма навчання контрактна, термін навчання до 30.06.2027 року (а.с.4). Вартість навчання 19700,00 гривень в рік (а.с.16). ОСОБА_3 перебуває на денній формі навчання, не має можливості працевлаштуватися, не має самостійного заробітку, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків.

Доходів позивача на покриття витрат, пов`язаних з навчанням повнолітнього сина не вистачає, а відповідач не надає матеріальної допомоги. Згідно копії довідки про доходи ОСОБА_1 остання за період з 01.03.2024 по 31.08.2024 року отримала дохід в розмірі 54959 грн. 89 копійок (а.с. 18).

У відповідності із ст.200 СК України, при визначенні розміру аліментів суд має враховувати обставини, зазначені у ст.182 СК України та можливість надання утримання другим з батьків. Згідно із положеннями ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Отже обов`язковими умовами присудження аліментів на утримання повнолітньої особи, яка продовжує навчання, є не тільки факт продовження цією особою навчання, а й потреба цієї особи в матеріальній допомозі. Аналогічної правової позиції додержується і Верховний Суд . Так, згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, суд має врахувати: стан здоров`я та матеріальне становище платника і отримувача аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька можливість надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із розрахунку наявності такої можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу.

З доданих відповідачем до відзиву документів судом встановлено, що відповідач є учасником бойових дій (посвідчення НОМЕР_1 від 13.02.2017 року), 29.06.2022 року одружився з ОСОБА_5 ), з ОСОБА_2 мають спільну дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 має незадовільний стан здоров`я , сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 13% від всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 23.02.2013 р і до повноліття дитини, має на утриманні дочку дружини ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки її біологічний батько аліменти на її утримання не сплачує, має матір ОСОБА_13 , яка має ряд захворювань і на її утримання надсилає кошти . ОСОБА_2 має ряд захворювань, проходив лікування, отримав дохід з 01.04.2024 року по 30.09.2024 року у загальному розмірі 328904,53 грн., з якого було сплачено аліменти на суму 64981,58 грн (а.с.69).

З наданих відповідачем доказів вбачається, що він є військовослужбовцем, отримує грошове забезпечення, а також має на утриманні ще двох неповнолітніх дочок. Суд критично відноситься до тверджень відповідача про те, що він також повинен утримувати дочку його теперішньої дружини ОСОБА_2 ОСОБА_14 , оскільки обов`язок по її утриманню лежить на її біологічних батьках, які зобов`язані її утримувати. Твердження відповідача про наявність у нього матері пенсіонерки, яка потребує його матеріальної допомоги, судом також до уваги не беруться, оскільки ОСОБА_2 не надав доказів того, що він проживає з нею та є єдиним в сім`ї, хто може надавати таку допомогу, а також факт того, що його мати такої допомоги потребує. Також суд відхиляє твердження відповідача про те, що він зобов`язаний утримувати свою теперішню дружину, оскільки остання не працює і доходів не має, так як доказів відсутності доходів його дружини суду не надано. Згідно виписок із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 , останній 10.05.2024 року виписаний з одужанням, 17.09.2024 року виписаний з покращенням здоров`я , що не підтверджує обставину про поганий стан здоров`я, як зазначав представник відповідача (а.с.55-56).

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

З огляду на те, що дитина проживає з матір`ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму, враховуючи, що дитина навчається на очній формі навчання за контрактом, матеріальне становище відповідача, перебуванні на його утриманні двох неповнолітніх дітей , часткове визнання позову, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у розмірі 1/6 частини його доходу до закінчення ОСОБА_3 навчання. На переконання суду, аліменти в такому розмірі відповідають критеріям розумності та справедливості і забезпечать виконання ОСОБА_2 свого обов`язку, як одного з батьків, по утриманню сина, який продовжує навчання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно довідки командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_2 встановлено статус учасника бойових дій ( посвідчення НОМЕР_1 від 13 лютого 2017 року) (а.с.33).

Пунктом 13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" учасники бойових дій, у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

У зв`язку із чим суд відносить судовий збір на рахунок держави.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2, ч..5, ч. 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Положеннями ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог .

Як встановлено в судовому засіданні, позивачем при зверненні понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн., що підтверджується ордером на надання правничої допомоги ОСОБА_1 - адвокатом Стахурловим І.І. від 16.09.2024, розрахунком оплати за надання професійної правової допомоги адвоката від 16.09.2024, квитанцією від 16.09.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатила адвокату Стахурлову І. І. за надані послуги 2000,00 грн (а. с. 5-7). Відповідач заявив про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, тому в зв`язку з частковим задоволенням позову підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 гривень 00 копійок понесених судових витрат позивачем на професійну правничу допомогу при звернені до суду. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 6, 180, 182, 199, 200 СК України, ст.ст.81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 279, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , який продовжує навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 16 вересня 2024 року на період навчання до 30 червня 2027 року, за умови продовження навчання , але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Стягнути з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_16 1000 ( тисячу) гривень 00 копійок понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавської апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , , адреса реєстрації Полтавська область, Кременчуцький район, смт. Градизьк.

Представник відповідача: адвокат Сидоренко Юрій Володимирович свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2761 від 23.04.2019 року видане Радою адвокатів Полтавської області на підставі рішення № 7 від 23 квітня 2019 р, адреса АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя: Л. Г. Шатілова