Справа № 439/1377/24
(провадження № 2/439/432/24)
02 грудня 2024 року м. Броди
Бродівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Рахімової О.В.,
за участі секретаря судового засідання Скорик І.Б.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника третьої особи ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції м. Броди за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_2 адвоката Білик Романни Ігорівни до ОСОБА_4 , третя особа: Виконавчий комітет Бродівської міської ради (орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав,
представник позивача ОСОБА_2 адвокат Білик Р.О. звернулася до Бродівського районного суду Львівської області з позовом в якому просить позбавити ОСОБА_4 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_4 після розірвання стосунків проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує: не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Батько не спілкується з дитиною, не навідує її та жодних стосунків не підтримує. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. А тому дані обставини змусили ОСОБА_2 звернутись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 .
Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 21.08.2024 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 22.10.2024 року підготовче провадження у цивільній справі - закрито. Цивільну справу призначино до судового розгляду по суті в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити.
Представник позивача адвокат Білик Р.О. в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, не заперечує щодо винесення заочного рішення.
Представник третьої особи опіки та піклування Виконавчого комітету Бродівської міської ради Надорожняк О.П. в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечувала, просила задовільнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, відзив на адресу суду не надходив.
Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до приписів ст.12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказами у справі встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13 лютого 2007 року, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 9).
Відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_2 від 03 квітня 2009 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис № 36 від 03 квітня 2009 року (а.с. 12).
Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2008 року вирішено стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.09.2008 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 13).

Відповідно до Довідки № 26.3-31/11686 від 21.03.2024 року виданої Бродівським відділом державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції згідно виконавчого листа 2-873 від 16.12.2007 року про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість по сплаті аліментів станом на 21.03.2024 року складає 358 779,98 грн. (а.с. 15).

Згідно Характеристики виданої Бродівським ОЗЗСО I-III ст. №4, ОСОБА_5 , 2007 року народження має середній рівень навчальних досягнень із предметів навчального циклу. Зарекомендувала себе старанною ученицею, працює в повну міру своїх сил. Має довільну зорову та механічну пам`ять, швидко запам`ятовує навчальний матеріал. Виявляє образне мислення, вміє використовувати матеріал довідкової літератури та мережу Інтернет. На уроках активна, завжди виконує класні доручення, співпрацює в групі , але рідко висловлює власні ідеї. Врівноважена, розсудлива, правила поведінки завжди виконує, добре орієнтується в життєвих ситуаціях, підтримує дружні стосунки з усіма учнями класу. Скромна, весела, товариська, дисциплінована, самостійна. Мама приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, бере участь у шкільному та особистому житті доньки, спілкується з вчителями, класним керівником учениці. Хвилюється за її навчання та виховання. Приймає участь у загальношкільних та класних батьківських зборах. Батько протягом навчання з класним керівником на зв`язок не виходив, батьківські збори не відвідував (а.с. 14).

Відповідно висновку Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бродівської міської ради Львівської області, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований за адресою: село Нем`яч Золочівського району Львівської області батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19-20).

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Вимогами частинами 2-4 статті 155 Сімейного кодексу України визначається, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

-не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

-ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

-жорстоко поводяться з дитиною;

-є хронічними алкоголіками або наркоманами;

-вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

-засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У свою чергу позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування доцільно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При цьому суд зобов`язаний дотримуватися вимог статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Всебічно та повно дослідивши обставини справи на основі достатніх, допустимих, достовірних та належних доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 безвідповідально ставиться до питання виховання та навчання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено судом.

Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Відповідач уникає зустрічей із дитиною. Виховання неповнолітньої дитини фактично покладено на матір ОСОБА_9 , яка забезпечує усі необхідні потреби неповнолітньої дитини.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про необхідність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досліджені докази підтверджують посилання позивача на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не бере участі в житті дитини. Протягом розгляду справи відповідач власну поведінку по відношенню до дитини не змінив, реальних кроків щодо виховання та утримання дитини не вчиняв. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні дитини, немає.

Також судом встановлено, що відповідач жодним чином не намагається виконувати батьківські обов`язки відносно власної дитини. Від батьківських прав щодо дитини фактично самоусувається. Відтак, на переконання суду, позбавлення батьківських прав відповідача не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню.

При вирішенні спору по суті, суд також враховує висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_5 . Такий висновок безпосередньо відповідає встановленим обставинам справи та не суперечить інтересам малолітньої дитини.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що встановлені судом обставини справи міститься достатньо доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідачем: ОСОБА_4 від виконання своїх обов`язків щодо виховання дочки: ОСОБА_5 , його свідоме нехтування своїми обов`язками, як батька, та небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку дитини. Тому суд вважає позовні вимоги підставними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 164, 166 , 180-183 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України суд ,-

УХВАЛИВ:

позов представника позивача ОСОБА_2 адвоката Білик Романни Ігорівни до ОСОБА_4 , третя особа: Виконавчий комітет Бродівської міської ради (орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП невідомий, дані про місце реєстрації відсутні, який фактично мешкає за адресою: Львівська область, Золочівський район, с. Нем`яч) батьківських прав відносно дочки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП невідомий, дані про місце реєстрації відсутні, який фактично мешкає за адресою: Львівська область, Золочівський район, с. Нем`яч) на користь держави 1211 гривень 20 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання заяви про перегляд заочного рішення та залишення її без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (або постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення) до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області .

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду заяви повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06.12.2024 року.

Суддя О.В. Рахімова