Справа № 461/9296/23 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/2479/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Ковальчука Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на рішення Галицького районного суду міста Львова від 08 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» (в подальшому «позивач», «Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення зі згаданого відповідача 195 190 грн. 53 коп. заборгованості за Договором кредиту та страхування № А03.00400.007958382 від 29.04.2021 року та 2 927 грн. 86 коп. судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 29.04.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір кредиту та страхування №А03.00400.007958382 (в подальшому «Кредитний договір»), згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 142 238 грн., зі сплатою 10 % річних, з поверненням і сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів, у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов Кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим/меморіальним ордером. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені цим договором, внаслідок чого станом на 21.09.2023 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 195 190 грн. 53 коп. Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 03.08.2023 року на адресу відповідача було направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало протягом 30 календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по Кредитному договору, а саме: достроково повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості, та інші платежі за Кредитним договором. Також відповідача було повідомлено про те, що у випадку непогашення заборгованості за Кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до нього будуть застосовані заходи з примусового стягнення заборгованості за Кредитним договором, однак відповідач продовжує ухилятись від виконання взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, що змушує позивача звернутися з даним позовом до суду (а.с. 1-2).

Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту та страхування № А03.00400.007958382 від 29.04.2021 року в розмірі 144 799 грн. 01 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 2 171 грн. 99 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 41-45).

Дане рішення оскаржив представник відповідача.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та «ухвалити нове рішення, яким направити справу № 461/9296/23 … до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області у відповідності до ст. 27 ЦПК України», покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення норм процесуального права.

Вважає, що судом справу розглянуто з порушенням правил підсудності, оскільки у відповідності до статті 27 ЦПК України позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим їх місцем проживання, а відповідач на час укладення ним Кредитного договору і по даний час проживає та є зареєстрованим у Дніпропетровській області, що і зазначено у Кредитному договорі.

Вважає, що судом не враховано того, що 69 185 грн. 42 коп. коштів, які були перерахованими відповідачем на користь позивача, останнім були скерованими не на погашення суми тіла кредиту, а на плату за обслуговування кредиту, що сам суд в оскаржуваному рішенні визнав неправомірним (а.с. 72-76).

Представник апелянта (відповідача) надіслав до суду заяву про апеляційний розгляд справи без апелянта та його представника (а.с. 120).

Позивач (Банк), будучи своєчасно належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду справи (а.с. 123-124), надіслав на адресу суду Відзив на апеляційну скаргу (а.с. 100-105), однак явку свого представника в судове засідання не забезпечив і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Судами встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається (не заперечується) всіма її учасниками (в тому числі і апелянтом) те, що 29.04.2021 року між Банком та відповідачем було укладено Кредитний договір, згідно якого Банк надав відповідачу (як «Позичальнику») кредит «для власних потреб» останнього у розмірі 142 238 грн. під 10,0 % річних за користування кредитними коштами (а.с. 15-17), що стверджується меморіальними ордерами від 29.04.2021 року про перерахування Банком кредитних коштів на банківський рахунок відповідача (а.с. 21).

Частиною 8 статті 28 ЦПК України встановлено, що (зокрема) позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Пунктом 4 Кредитного договору, який власноручно був підписаний відповідачем і оригінал якого він отримав (що зазначено у цьому договорі під власноручний підпис відповідача), встановлено, що усі інші умови цього Кредитного договору регулюються ДКБОФО (Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб), чинна редакція якого розміщена на сайті Банку і який містить додаткові умови надання та користування кредитом в доповнення до тих, що вказані в Кредитному договорі, та є невід`ємною частиною Кредитного договору (а.с. 15-17).

А пунктом 9.22 ДКБОФО встановлено, що Договір кредиту виконується за місцем знаходження Банку: місто Львів, Галицький район, вулиця Валова, 11, та у випадку спору між сторонами за цим Договором, позов може пред`являтися також за місцем виконання Кредитного Договору (а.с. 4-14), що слугує позивачу (Банку) правовою підставою для звернення до суду за місцем свого знаходження, а саме: до Галицького районного суду міста Львова.

За вищенаведених обставин в їх сукупності доводи апеляційної скарги про порушення позивачем правил підсудності даної справи до уваги прийматися не можуть.

На твердження Банку, відповідач взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконував, в результаті чого станом на 21.09.2023 року у нього перед Банком виникла заборгованість у розмірі 195 190 грн. 53 коп., яка складається з:

-125 943 грн. 99 коп. простроченого боргу;

-18 855 грн. 02 коп. прострочених процентів;

-50 391 грн. 52 коп. простроченої плати за обслуговування кредиту

що стверджується випискою по рахунку (а.с. 22) та довідкою - розрахунком заборгованості станом на 21.09.2023 року (а.с. 23).

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, часткове задоволення позовних вимог суд мотивував тим, що плата за обслуговування кредиту (в даному випадку - 50 391 грн. 52 коп.) не підлягає до стягнення з позичальника, оскільки така послуга у відповідності до чинного законодавства повинна надаватися безоплатно.

Банк рішення суду не оскаржував, що дає підстави для висновку про те, що згаданий позивач погодився з наведеною позицією суду.

Про наведене свідчить також і те, що Банком 21.08.2024 року було надіслано до суду апеляційної інстанції Відзив на апеляційну скаргу представника відповідача, до якого долучено Детальний розрахунок заборгованості відповідача за Кредитним договором станом на 19.08.2024 року, однак вже без плати за обслуговування кредитної заборгованості (копії яких були надісланими і апелянту), згідно якого у відповідача (апелянта) є наявною заборгованість перед Банком у розмірі 73 762 грн. 56 коп., яка складається з 64 718 грн. 86 коп. простроченого основного боргу та 9 043 грн. 70 коп. прострочених процентів (а.с. 100-105).

Сторона відповідача свого контррозрахунку до суду не подала, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі № 753/7883/15 (рішення у ЄДРСР № 75498350), доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.

Зважаючи на те, що Банком (як позивачем по справі) у поданому ним до суду (вже після ухвалення судом оскаржуваного рішення) Детальному розрахунок заборгованості відповідача за Кредитним договором станом на 19.08.2024 року вже визнається заборгованість відповідача у розмірі лише 73 762 грн. 56 коп. (а.с. 100-105), то колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване заочне рішення слід змінити, зменшивши розмір заборгованості за Кредитним договором, який підлягає до стягнення з відповідача на користь Банку, з 144 799 гривень 01 копійки до 73 762 грн. 56 коп.

Як вбачається з вищенаведеного, за результатами перегляду оскаржуваного заочного рішення суду в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а саме: у розмірі 73 762 грн. 56 коп. (з заявлених у розмірі 195 190 грн. 53 коп.), тобто у розмірі 37,79 % від заявлених позовних вимог.

За змістом положень частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А за змістом частини 13 статті 141 ЦПК України, у випадку, коли суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює і розподіл судових витрат.

Позивач (Банк) при подачі позовної заяви до суду сплатив 2 927 грн. 86 коп. судового збору (а.с. 3).

37,79 % від 2 927 грн. 86 коп. складає 1 106 грн. 44 коп.

Відтак, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 1 106 грн. 44 коп. судових витрат.

Відповідач за подачу апеляційної скарги сплатив 4 391 грн. 79 коп. (а.с. 77).

37,79 % від 4 391 грн. 79 коп. складає 1 659 грн. 66 коп.

Відтак, до стягнення з позивача на користь відповідача підлягає 2 732 грн. 13 коп. (4 391 грн. 79 коп. - 1 659 грн. 66 коп.) судових витрат.

Частиною 10 статті 141 ЦПК України встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Різниця між судовими витратами, які слід стягнути з позивача (Банку) на користь відповідача і навпаки, складає 1 625 грн. 69 коп. (2 732 грн. 13 коп. - 1 106 грн. 44 коп.).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають.

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2024 року 3 028 грн. 00 коп.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідача 195 190 грн. 53 коп. заборгованості за кредитним договором.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 195 190 грн. 53 коп., що станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. 00 коп. х 250 = 757 000, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 195 190 грн. 53 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1 і 3, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , частково задовольнити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 08 грудня 2023 року змінити.

Зменшити розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає до стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк», з 144 799 гривень 01 копійки до 73 762 (сімдесят три тисячі сімсот шістдесят дві) грн. 56 коп.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 08 грудня 2023 року в частині вирішення питання судових витрат скасувати і в цій частині ухвалити нове.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_2 1 625 (одну тисячу шістсот двадцять п`ять) грн. 69 коп. в якості різниці судових витрат, які понесли сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В решті рішення Галицького районного суду міста Львова від 08 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 09 грудня 2024 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.