Провадження № 2/357/4883/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., за участю секретаря судового засідання - Каплічної Ж.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

06.09.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від спільного проживання вони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що їх спільне життя з відповідачем не склалося, протягом останніх років відносини поступово погіршувалися, через діаметрально протилежні погляди на життя та цінності, що стосуються шлюбу та сім`ї, з березня 2023 року вони не підтримують шлюбних відносин, між ними зникло взаєморозуміння, почуття любові, поваги та довіри один до одного. Оскільки примирення між ними неможливе, просила шлюб, зареєстрований 01 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 824, розірвати.

09.09.2024, після отримання відповіді на запит щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 04.10.2024 - 10:30 год.

13.09.2024 позивачка направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечує.

03.10.2024 відповідач направив до суду електронне звернення, у якому зазначив, що він офіційно перебуває у Німеччині, не може особисто бути присутнім у судовому засіданні, тому йому потрібно організувати онлайн - трансляцію під час засідання.

04.10.2024 судом постановлено ухвалу, про відмову у задоволенні заяви відповідача, про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, у зв`язку з не виконанням вимог ст. 212 ЦПК України та Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, якою не передбачено проведення судових засідань через зв`язок у додатку «Zoom».

04.10.2024 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення засідання на 08.11.2024 - 09:00 год, згідно ч.2 ст. 223 ЦПК України.

05.11.2024 судом постановлено ухвалу, якою забезпечено участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» учасника справи: відповідача - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

08.11.2024 судове засідання було перенесене на 06.12.2024 - 11:30 год, у зв`язку з оголошенням на території України повітряної тривоги.

Позивачка - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, 08.11.2024 подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, також, просила строк для примирення не надавати, після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_6 » та залишити за нею судові витрати.

Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлений належним чином 06.12.2024 направив до суду письмові заперечення у справі мотивуючи тим, що він з позивачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 01 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 824, під час шлюбу у них народилося четверо дітей, зокрема, позивачка не зазначила про дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Проблеми у їх сім`ї були не з його сторони, а зі сторони позивачки, вони з нею є свідками Єгови і розлучення безпідставне, то є гріх проти Бога. В січні 2022 року позивачка отримала адміністративне порушення за домашнє насильство, яке вона визнала, що таким воно і було і це зареєстровано в базі даних публічно, то було реально сімейне насильство, з погрозами з нецензурною лексикою у присутності дітей, як в Україні так і в Німеччині. Позивачка розбила на його голові тарілку при дітях, і вони поїхали дуже далеко у лікарню, тому що була серйозна травма, був поріз вени на руці, що було не вперше. Також, вона продовжувала насильство і над іншими, прокуратура Німеччини нею зацікавилася, коли на неї подали заяви про фізичний напад, нецензурну лексику. Позивачка оманом вивезла дітей з Німеччини, ввела в оману владу Німеччини та України, сплатила штраф за оману. А сварки у їх сім`ї виникали не з його ініціативи. Він хвилюється за своїх дітей, за їх стан, адже не має можливості з ними контактувати, оскільки позивачка заблокувала контакти. А якщо вони з позивачкою і спілкуються, то тільки коли він телефонує дітям, і то грубо, і інколи при дітях нецензурною лайкою. Розлучення, то бажання позивачки, а не його, вона вже подала на розлучення. Також, у них немає спільної домовленості щодо майна, виховання і проживання дітей. Вважаючи обставини де проживають діти, просить передати на утримання та виховання дітей йому. ОСОБА_8 не працює і не має можливості утримувати дітей, як фінансово так і морально. Діти постійно просять у нього фінансової допомоги і бояться при матері йому телефонувати. Також, наразі дітям загрожує війна, а в Німеччині у них буде все, що їм потрібно. Він не має права пересилати кошти, тому що в нього соціальні виплати. В Німеччині держава надає: безкоштовне навчання. Лікування, всі соціальні виплати, гуртки, тощо. Він не проти, щоб діти спілкувалися в повному обсязі з матір`ю і навіть згоден, щоб вони усі переїхали до нього, де безпечно і все є.

06.12.2024 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів, заяв сторін щодо спору та заяв з процесуальних питань з урахуванням положення ч.5 ст. 212, ч.3 ст. 223 ЦПК України.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрували шлюб 01 серпня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 824, та є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; сторони тривалий час сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо, не підтримують сімейно - шлюбних відносин, втратили взаєморозуміння, почуття любові, довіри та поваги один до одного, між ними склалися напружені відносини, сім`я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам, що підтверджено матеріалами справи.

Враховуючи зазначене та стійке волевиявлення позивачки щодо розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка заявила клопотання про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища « ОСОБА_6 », тому, з урахуванням ст. 113 СК України, суд дійшов висновку, що дане клопотання підлягає до задоволення.

Суд критично оцінює доводи відповідача, оскільки до суду не надано жодних належних та допустимих доказів у підтвердження обставин, що мають істотне значення для даної справи, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення їх до шлюбу не допускається, а питання щодо майна подружжя, визначення місця проживання дітей, порядку участі у їх вихованні та спілкуванні, вирішуються у загальному порядку встановленому законодавством України.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка сплатила при подачі позову судовий збір у розмірі 1211,20 грн та заявила клопотання щодо залишення даних витрат за нею без відповідного відшкодування.

Керуючись ст. 24, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, ст. 12, 76 - 81, 212, 141, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), про розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 01 серпня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 824, розірвати.

Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_6 ».

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09.12.2024.

Суддя: О. В. Бондаренко