Справа № 494/1241/24
Номер провадження 2/508/287/24
У Х В А Л А

16 серпня 2024 року селище Миколаївка

Суддя Миколаївського районного суду Одеської області Банташ Д.С., ознайомившись з матеріалами позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит № 101959718 від 29.07.2021 року у сумі 20475 грн. 70 коп.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 10.07.2024 р. зазначену цивільну справу передано до Миколаївського районного суду за підсудністю.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Так, приписами ст. 175 ЦПК України встановлений перелік вимог, яким має відповідати позовна заява.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Матеріали справи містять розбіжності щодо даних відповідача, так в позовній заяві, договорі про споживчий кредит № 101959718 від 29.07.2021 року та усіх додатках до позовної заяви зазначено по батькові відповідача « ОСОБА_2 ».

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом було отримано Відповідь № 738378 від 14.08.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації особи за РНОКПП НОМЕР_1 , згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, позивачем в якості додатка до позовної заяви надано копію Договору про споживчий кредит № 101959718 від 29.07.2021, де в п.10 «Реквізити Сторін» вказаний Позичальник: ОСОБА_1 та вказані відомості документа, що підтверджує особу: паспорт НОМЕР_3 , але разом з тим до позовної заяви не додано копії паспорта відповідача, що унеможливлює з`ясування дійсних анкетних даних відповідача.

Таким чином, всі дані зазначеного у позовній заяві відповідача ОСОБА_1 (прізвище та ім`я, дата народження, місце проживання) збігаються, а по батькові особи, яка зареєстрована за адресою, яку позивач зазначив адресою проживання відповідача є « ОСОБА_3 », тоді як позивач вказав « ОСОБА_2 ».

Таким чином, в порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем у позовній заяві не зазначено дійсні дані щодо відповідача, а саме: або невірно зазначено по батькові відповідача ОСОБА_1 , або, якщо по батькові вказано вірно, то невірними є всі інші дані, які ймовірно стосуються іншої особи.

Згідно ст. 24 ЦК України, людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Відповідно до ст. 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. (частина 1 статті) Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. (частина 2 статті) У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. (частина 3 статті) Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. (частина 4 статті)

Згідно ст. 28 ЦК України, фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. (частина 1 статті) При здійсненні окремих цивільних прав фізична особа відповідно до закону може використовувати псевдонім (вигадане ім`я) або діяти без зазначення імені. (частина 2 статті) Ім`я фізичній особі надається відповідно до закону. (частина 3 статті)

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Оскільки з позовної заяви вбачається невизначеність, неоднозначне розуміння хто є сторона відповідача та неможливо встановити його статус, відповідач втрачає можливість реалізувати свої права в умовах невизначеності його статусу під час розгляду справи, який прагне до захисту своїх інтересів від претензій з боку позивача, адже потреба відповідача у захисті проти поданого позивачем позову закономірна і обумовлена нормами права. Сторони рівні у своїх правах перед судом, обмеження прав сторін не допускається. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При розгляді справи в суді вважається, що сторони є належними.

Належними сторонами в цивільній справі є особи, відносно яких є дані про те, що вони можуть бути суб`єктами спірних матеріальних правовідносин. Належний позивач - особа, якій належить право вимоги; належний відповідач - особа, котра повинна відповідати за позовом.

Обґрунтування належності у осіб процесуальної правосуб`єктності позивача і відповідача покладається на позивача та осіб, які порушують процес на захист прав та інтересів позивача. Під час прийому позовної заяви до розгляду, на основі норм матеріального права, суд визначає чи є сторони належними. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду. Відповідно, позивач і відповідач визнаються належними сторонами, якщо є припущення вважати, що вони є носіями спірного права або охоронюваного законом інтересу.

Наведене означає, що належний суб`єктний склад учасників спору є тоді, коли у сторін спору існує зв`язок із предметом позову, тобто щодо предмету позову у сторін виникають суб`єктивні права.

З матеріалів позовної заяви неможливо з достатнім ступенем вірогідності ідентифікувати особу відповідача, до якої пред`явлені позовні вимоги, що унеможливлює визначення кола учасників справи та, відповідно, меж судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного суд залишає поданий позов без руху та пропонує позивачу усунути наступні недоліки шляхом надання до суду: позовної заяви у новій редакції з уточненим суб`єктним складом правовідносин та/або уточненими позовними вимогами відповідно до вимог ЦПК України, та/або доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в частині суб`єктного складу правовідносин з одночасним виконанням вимог ч. 7 ст. 43 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.177, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя,

постановив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня вручення позивачу ухвали.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви у встановлений строк не будуть усунуті, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Дмитро БАНТАШ