Дата документу 16.01.2024 Справа № 335/5762/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/230/24 Головуючий у 1-й інстанції: Геєць Ю.В.
Є.У.№ 335/5762/22 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Дашковської А.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України, про визнання дій неправомірними та скасування наказу Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» від 15.02.2021 року № 556/5,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 , про визнання дій неправомірними та скасування наказу Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» від 15.02.2021 року № 556/5.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.02.2021 Міністерством юстиції України було видано Наказ № 556/5 «Про задоволення скарги», яким скаргу ОСОБА_2 від 16.04.2020 задоволено в повному обсязі та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.11.2018 № 44341860, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_3. Копію наказу Міністерства Юстиції України ТОВ «Кредитні ініціативи» не отримував, та про існування оскаржуваного наказу дізнався після отримання позовної заяви ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, треті особи без самостійних вимог: Державне підприємство «Національні інформаційні системи», ОСОБА_4 , ТОВ «Кредитні ініціативи», в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 15.02.2021 № 556/5 «Про задоволення скарги». Станом на дату подачі позову факт порушення вимог законодавства під час розгляду скарги вже встановлено судовим рішенням під час розгляду справи №280/2030/21 за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, третя особа ОСОБА_1 , ТОВ «Кредитні ініціативи», Державне підприємство «Національні інформаційні системи». Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2021, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.12.2021, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 15.02.2021 №556/5 «Про задоволення скарги». Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07.07.2022 касаційну скаргу Міністерства юстиції України задоволено частково, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22.12.2021 скасовано у частині визнання протиправними та скасування пунктів 1 та 2 наказу Міністерства юстиції України від 15.02.2021 № 556/5 «Про задоволення скарги» та закрито у цій частині провадження у справі, в іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22.12.2021 залишено без змін.

Позивач вважає, що при розгляді скарги та при прийнятті рішення Міністерством юстиції України було порушено вимоги законодавства, а саме Постанови Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015, якою затверджено «Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації».

Так, при розгляді скарги Міністерством юстиції України було порушено зазначені норми, оскільки ТОВ «Кредитні ініціативи» який є кредитором скаржника та іпотекодержателем нерухомого майна, не було належним чином повідомлено про розгляд скарги ОСОБА_2 та скаргу від 16.04.2020 подано з пропуском 60-денного строку звернення зі скаргою.

ТОВ «Кредитні ініціативи» доводить, що скарга гр. ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України є такою, що не відповідає способу захисту порушеного його права власності, виходячи з контексту самого висновку, остання має бути предметом розгляду у судах відповідно до визначеної законом юрисдикції, тобто, виходячи з предмету спору, що останнім й було зроблено, зважаючи на наявність спору в суді цивільної юрисдикції.

В позові просили визнати незаконним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України від 15.02.2021 № 556/5 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 56524311 від 15.02.2021 (13:24:41) прийняте Департаментом державної реєстрації Міністерства Юстиції м. Київ Ткаченко A.A. та поновити право власності на квартиру, загальною площею 42,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи».

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2023 року відмовлено у задоволені позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що на думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків оскільки не дав належної оцінки доводам позивача та наданим доказам. Окрім того, скаржник вважає, що в матеріалах справи відсутні докази спростування відповідачем доводів товариства щодо пропуску строку звернення ОСОБА_1 зі скаргою до Міністерства юстиції України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Міністерства юстиції України вказав, що апеляційна скарга є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а її доводи не спростовують правильних висновків суду.

ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надав, проте це не заважає її розгляду за наявним матеріалами справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника апелянта адвоката Проценка М.М., який підтримав апеляційну скаргу і просив про її задоволення, заперечення представника Міністерства юстиції Проценко Ю.В., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позову ТОВ «Кредитні ініціативи» суд першої інстанції виходив із того, що Міністерством юстиції України дотриманий порядок розгляду скарги в аспекті окреслених вище питань, які ставились під сумнів позивачем у поданій позовній заяві.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції такими, що відповідають вимогам закону і матеріалам справи з огляду на таке.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного прав а у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення від 30.11.2018 № 44341860, прийняте державним реєстратором Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_3. щодо державної реєстрації права власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за TOB «Кредитні ініціативи», яке є іпотекодержателем відповідно до договору про передачу прав за іпотечним договором №2187 від 28.11.2012 - Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 15.01.2021 - дійшла висновку:

- скаргу ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі;

- скасувати рішення від 30.11.2018 №44341860, прийняте державним реєстратором Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_3.;

- анулювати доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_3 .

За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 . Міністерством юстиції України виданий Наказ від 15.02.2021 №556/5 «Про задоволення скарги».

Відповідно до наказу Міністерство юстиції України від 15.02.2021 №556/5 наказано:

- скаргу ОСОБА_1 від 16.04.2020 задовольнити в повному обсязі;

- скасувати рішення від 30.11.2018 №44341860, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_3.;

- анулювати доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_3 .

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2021 у справі № 280/2030/21, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.12.2021, за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Державне підприємство «Національні інформаційні системи», про визнання протиправним та скасування наказу, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 15.02.2021 №556/5 «Про задоволення скарги».

Постановою Верховного суду від 07.07.2022 у справі № 280/2030/21 адміністративне провадження № К/990/4455/22 за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Державне підприємство «Національні інформаційні системи», про визнання протиправним та скасування наказу, касаційну скаргу Міністерства юстиції України задоволено частково. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05. 2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22.12.2021 скасовано у частині визнання протиправними та скасування пунктів 1 та 2 наказу Міністерства юстиції України від 15 лютого 2021 року № 556/5 «Про задоволення скарги» та закрито у цій частині провадження у справі. В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22.12.2021 залишено без змін.

Позивач вважає Наказ МЮУ від 15.02.2021 №556/5 в не скасованій частині незаконним та просив його скасувати.

При цьому, предметом розгляду цієї справи є інші правовідносини, зокрема щодо правомірності проведеної державної реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Пункт 11 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1128 (в редакції станом на момент розгляду скарги) (далі - Порядок № 1128) Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів:

1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел);

2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Пункт 12 Порядку № 1128 передбачає, що копії скарги у сфері державної реєстрації та доданих до неї документів надаються особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку (крім скаржника), в день розгляду Мін`юстом чи відповідним територіальним органом скарги у сфері державної реєстрації колегіально.

За відповідним клопотанням осіб, визначених в абзаці першому цього пункту, колегія відкладає розгляд скарги у сфері державної реєстрації на не більше ніж одну годину для забезпечення можливості ознайомлення таких осіб з відповідною скаргою та доданих до неї документів. Особи, визначені в абзаці першому цього пункту, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги у сфері державної реєстрації, які обов`язково приймаються колегією до розгляду.

У разі повідомлення особами, що беруть участь у розгляді скарги у сфері державної реєстрації колегіально, про наявність судового спору між тими самими сторонами, з того самого предмета, з тих самих підстав, про які зазначено у відповідній скарзі, такі особи подають колегії засвідчену копію відповідного судового рішення.

Отже, доводи представника позивача, що заінтересованій особі має бути надано копію скарги в дводенний строк перед засіданням не знаходять свого підтвердження в нормативно-правових актах, якими врегульовано процедуру розгляду скарги.

Листом від 12.01.2021 № 138/33.2.1/-21 Міністерством юстиції України було повідомлено ТОВ «Кредитні ініціативи» про розгляд скарги ОСОБА_1 від 16.04.2020, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22.04.2020 за № Я-11613, щодо типу об`єкта нерухомого майна: квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкт оскарження: державний реєстратор Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_3., заінтересована сторона: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» ().

Водночас, відповідно до листа від 14.01.2021 ТОВ «Кредитні ініціативи» було надано пояснення в яких викладено власні міркування щодо проведення реєстраційних дій та розгляду зазначеної скарги.

Стаття 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-1V (далі - Закон №1952) передбачає обов`язок державного реєстратора, зокрема, встановлювати відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; обов`язок перевіряти документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Відповідно до пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (у редакції, чинній на дату прийняття оскаржуваного рішення) (далі - Порядок № 1127) розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами га їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Так, Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2011 № 1141 (далі - Порядок) визначає процедуру функціонування Державного реєстру прав, його невід`ємної архівної складової частини та наповнення Державного реєстру прав відомостями про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав.

Згідно з пунктом 24 Порядку № 1141 (у редакції, чинній на дату прийняття оскаржуваного рішення), пошук відомостей у Державному реєстрі прав про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, здійснюється за одним або кількома ідентифікаторами, передбаченими абзацами другим - четвертим пункту 20 цього Порядку, а також за такими ідентифікаторами: 1) тип суб`єкта речового права, обтяження: фізична особа; юридична особа.

Під час формування заяви обирається один із передбачених цим підпунктом типів суб`єкта речового права, обтяження; 2) суб`єкт речового права, обтяження: для фізичних осіб: прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові; номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі; реєстраційний номер облікової картки платника податків; реквізити документа, що посвідчує особу: серія документа;номер документа; для юридичних осіб: повне найменування юридичної особи; ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ.

Під час формування заяви обирається один або декілька із передбачених цим підпунктом параметрів залежно від типу суб`єкта речового права, обтяження; 3) номер запису Державного реєстру прав.

Пункт 22 Порядку № 1141 визначає, що пошук відомостей у Державному реєстрі прав про речові на нерухоме майно, обтяження таких прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, здійснюється за принципом: повного збігу всіх зазначених ідентифікаторів пошуку; повного збігу всіх зазначених ідентифікаторів пошуку та/або кожного окремого із зазначених ідентифікаторів пошуку.

Так, Колегія у пункті 5 Висновку визначає, що державним реєстратором ОСОБА_3. під час прийняття рішення не було здійснено пошуку відомостей у Державному реєстрі прав про речові права та обтяження за ідентифікаційними даними скаржника. Зазначена інформація встановлена відповідно до відомостей Державного реєстру прав.

Таким чином, державним реєстратором ОСОБА_3. не було належним чином встановлено наявність запису про арешт на все нерухоме майно скаржника від 04.04.2012 за № 386078, який зареєстрований на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.04.2012 № 31365983.

У разі здійснення належних пошуків за визначеними ідентифікаторами, у державного реєстратора ОСОБА_3. були наявні достатні підстави для прийняття рішення про відмову в державній реєстрації прав. Однак, проведення реєстраційних дій додатково свідчить про неналежне здійснення повноважень державним реєстратором в частині здійснення пошуків та формування відомостей з Державного реєстру прав, за критеріями та в порядку визначеному вище.

Відповідно до висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, встановлено таке.

Згідно з відомостями Державного реєстру прав, державним реєстратором ОСОБА_3. на підставі оскаржуваного рішення внесено запис про право власності на квартиру № 29193615 за ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі таких документів: Іпотечного договору № 0711/0808/45-042-Z-1 від 08.08.2008 (на купівлю житлової нерухомості), посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковською О.Г., зареєстрованого за № 5558; договору факторингу від 28.11.2012 № 15; договору факторингу від 28.11.2012; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 10.05.2018 № 1283/18; рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 26.07.2018 № 564.

Так, пунктом 2 частини третьої статті 10 Закону № 1952 передбачено, що державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до абзацу першого пункту 12 Порядку № 1127 (у редакції, чинній на дату прийняття оскаржуваного рішення), розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Водночас, пункт 61 Порядку №1127 визначає, що наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

У спеціальному розділі Державного реєстру прав наявний запис про арешт та все нерухоме майно скаржника від 04.04.2012 за № 386078, який зареєстрований на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.04.2012 № 31365983.

Арешт нерухомого майна є обтяженням речового права та не підпадає під визначені пунктом 61 Порядку №1127 випадки.

При цьому, наявність зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно є підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень (пункт 6 частини першої статті 24 Закону в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення).

Частиною другою статті 24 Закону №1952 визначено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Так, оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором ОСОБА_3. за наявності запису про арешт нерухомого майна, наявність якого на момент проведення реєстраційних дій було підставою для відмови у проведенні державної реєстрації прав. Однак, позивачем не надано фактичних заперечень або доказів щодо суті вчинених порушень, викладених у зазначеному Висновку Колегії.

Враховуючи, що арешт не є тотожною категорією іпотеці або іншому речовому праву, застосування норм пункту 61 Порядку 1127, у наведеному вище випадку, не є правомірними.

Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV визначає, серед іншого, що рішення про реєстрацію права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. При цьому, зазначена норма не має обмеження та не носить виключний імперативний характер.

Однак, саме Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Так, стаття 37 Закону № 1952 визначає, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України або до суду.

Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до суду.

Так, Міністерство юстиції України розглядає:

1) скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України;

3) повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами.

Таким чином, стаття 37 Закону № 1952 визначає, що всі рішення державного реєстратора можуть бути оскаржені як до суду, так і до Міністерства юстиції, отже відсутня жодна суперечність між ст. 37 Закону №1952 та ст. 37 Закону «Про іпотеку».

Враховуючи наведені норми законодавства, право на оскарження рішень про державну реєстрацію права власності у наведеному випадку не може бути обмежене виключно судом.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Кредитні ініціативи» проведена всупереч нормам чинного законодавства.

Отже, пункти 1 та 2 наказу Міністерства юстиції України від 15.02.2021 № 556/5, щодо задоволення скарги ОСОБА_1 від 16.04.2020 в частині скасування рішення від 30.11.2018 № 44341860, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_3., відповідають вимогам законності у частині правомірності підстави скасування незаконного рішення державного реєстратора.

Окрім того, постановою Верховного Суду по справі № 825/2328/16 від 22.05.2020 викладений висновок про те, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 813/1790/18.

Також, згідно з постановою Верховного суду від 22.12.2020 у справі №820/3010/17, колегія суддів, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правомірність такого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №1640/3394/18.

З огляду на вищевикладене, строк подання скарги або строк, у який була розглянута скарга ОСОБА_1 . Колегією, не вплинув на кінцевий результат розгляду та жодним чином не порушує права ТОВ «Кредитні ініціативи».

Аналіз викладеного свідчить про те, що оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-394 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 17 січня 2024 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: В.Ю. Бєлка

А.В. Дашковська