Справа № 708/773/24
Провадження № 2/708/320/24
УХВАЛА

15 серпня 2024 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Попельнюха А.О.,

за участю:

секретаря судових засідань Лисенко І.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Глущенка О.С. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чигиринського районного суду Черкаської області клопотання представника відповідача адвоката Глущенка Олександра Сергійовича про надання сторонам строку для примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 травня 2020 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 459. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через істотне погіршення стосунків та припинення спільного проживання вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 12.07.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду із повідомленням сторін.

За клопотанням представника відповідача адвоката Глущенка О.С. 07.08.2024 судовий розгляд справи був відкладений для надання можливості реалізації права відповідача на подання відзиву на позов.

У поданому відзиві представник відповідача адвокат Глущенко О.С. просив суд надати сторонам строк на примирення. На обґрунтування поданого клопотання зазначив, що сторони мають спільних дітей, діти періодично проживають із ОСОБА_1 , тому він має намір зберегти сім`ю.

Під час судового розгляду вказаного клопотання відповідач ОСОБА_1 його підтримав та просив суд задовольнити. Додатково пояснив, що вони із дружиною фактично проживали спільно близько десяти років, але одружились лише у 2020 році. Виховують двох малолітніх дітей, у старшого сина цукровий діабет та йому протипоказано зайве хвилювання. Проте дитина хоче проживати разом із батьком. Між ними дійсно була суперечка, яка мала місце 23.06.2024, після чого вони почали проживати окремо. Суперечка була обумовлена різними поглядами на спільне проживання, виховання дітей та надання старшому сину необхідного лікування. Наразі він спілкується із дружиною та переконаний, що протягом одного місяця вони можуть примиритися. Щодо виявлених у ОСОБА_2 тілесних ушкоджень зазначив, що під час суперечки він легенько кинув у її сторону хустку, але вона від цього злякалась та впала, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження.

Представник відповідача адвокат Глущенко О.С. клопотання про надання строку на примирення підтримав. Додатково зазначив, що це буде сприяти збереженню сім`ї.

Позивачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, суду 07.08.2024 надала заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність. Позов підтримала та просила суд його задовольнити, проти надання сторонам строку на примирення категорично заперечувала.

Заслухавши присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи у частині, що стосується заявленого клопотання, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

На підставі ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Право на припинення шлюбних відносин надано кожному із подружжя та гарантовано нормами статті 56 Сімейного кодексу України. Серед іншого вказана норма закону містить заборону впливу на волю одного із подружжя, оскільки регламентує, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 5 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України на суд покладено обов`язок сприяти примиренню сторін.

У свою чергу зі змісту ст. 111 СК України вбачається, що суд може вживати заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Аналіз норм Сімейного кодексу України дає підстави для висновку, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно надання сторонам строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.05.2019 (справа № 442/6319/16-ц).

За таких обставин суд враховує наявні у позивачки заперечення щодо надання судом строку на примирення, а також встановлені під час розгляду заявленого клопотання обставини життя подружжя, зокрема проживання позивачки окремо від відповідача з 23.06.2024, подальше звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу 02.07.2024, та подання нею 07.08.2024 суду заяви, якою вона підтвердила наявні наміри розірвати шлюб та категорично заперечувала проти надання сторонам строку на примирення.

Аналізуючи наведене суддя дійшов висновку, що позиція позивачки є сформованою та незмінною, що виключає можливість її тлумачення судом на користь можливого примирення із відповідачем.

Також суд враховує, що конфлікт між сторонами, який мав місце 23.06.2024, не мав характеру дрібного непорозуміння чи словесної перепалки, оскільки ОСОБА_2 під час вказаного конфлікту зверталась до правоохоронних органів, за наслідком опрацювання її звернення було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, яким ОСОБА_1 було зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалою особи; відповідачеві було заборонено входити та перебувати у місці проживання (перебування) постраждалої особи; встановлена заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Строк дії вказаних заборон визначено тривалістю 7 днів.

З наданого суду висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 24.06.2024 за № 02-01/562 вбачається, що за наслідками отримання травм 23.06.2024 від відомої ОСОБА_2 особи у неї виявлені численні тілесні ушкодження, а саме синці та садна голови, тулуба та кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Ураховуючи кількість синців та саден (більше п`ятнадцяти), а також їх локалізацію (на різних частинах тіла), суд критично оцінює посилання відповідача ОСОБА_1 на можливість отримання позивачкою тілесних ушкоджень у такій кількості внаслідок падіння.

При цьому суд враховує, що позивачка ОСОБА_2 відповідно наданої довідки до акта огляду МСЕК є інвалідом ІІ групи загального захворювання безтерміново, висновком лікарської комісії їй протипоказані значні фізичні та психоемоційні навантаження.

Діючим законодавством не надано визначення поняття «моральні засади суспільства», тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд враховує положення ст. 24 СК України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу.

За таких обставин суд дійшов висновку, що надання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за встановлених обставин строку на примирення буде суперечити нормам ст. 24 Сімейного кодексу України щодо наявності вільної згоди на шлюб та заборони примушування до шлюбу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 55, 111 СК України, ст. ст. 211, 247, 258-260, 268, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Глущенка Олександра Сергійовича про надання сторонам строку для примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 15.08.2024.

Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ