Справа № 589/1795/23
Провадження № 2-с/589/5/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2024 року м. Шостка

Суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області Лєвша С.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Мазурова Катерина Дмитрівна, про скасування судового наказу №589/1795/23,

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Мазурова К.Д., звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із заявою в якій просить скасувати судовий наказ виданий 09 травня 2023 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області у справі №589/1795/23, провадження №2-н/589/945/23, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» заборгованості по оплаті за спожитий природний газ в розмірі 3396 грн 77 коп. та судового збору 268 грн 40 коп. Крім цього, заявник просить стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» на його користь судовий збір у розмірі 134 грн 20 коп., та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

В обґрунтування заяви зазначає, що даний наказ є необґрунтований та безпідставний. Заявник зазначив, що не є стороною по справі, оскільки 06 серпня 2021 року продав квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 , що підтверджує Договір купівлі-продажу квартири від 06 серпня 2021 року посвідченого Приватним нотаріусом Шосткинського районного нотаріального округу Сумської області Даниленком Г.В., та зареєстрованого у реєстрі за №2143. Отже, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право, тому судовий наказ підлягає скасуванню.

Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із судового наказу виданого 09 травня 2023 року у справі №589/1795/23, провадження №2-н/589/945/23, вбачається, що з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» стягнуто заборгованість по оплаті за спожитий природний газ в розмірі 3396 грн 77 коп. та судовий збір 268 грн 40 коп. (а.с.20)

Відповідно до ч. 1 ст. 170 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Боржник звернувся із заявою про скасування судового наказу у встановлений законом строк, заява відповідає вимогам ст.170 ЦПК України, тому підстави для повернення заяви відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне скасувати судовий наказ.

Щодо вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та повернення сплаченого судового збору, суд дійшов наступного висновку.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

До заяви про скасування судового наказу додано доказ сплати судового збору у розмірі 134 грн 20 коп., що підтверджується платіжною інструкцією 0.0..1 від 29.12.2023, а також докази оплати послуг адвоката у сумі 3000 грн, що підтверджується Актом здачі-приймання послуг від 29.12.2023 за Договором про надання адвокатських послуг б/н від 20.12.2023, орієнтовним розрахунком гонорару на відшкодування витрат на правничу допомогу від 20.12.2023, договором про надання правової допомоги та представництво інтересів в суді, ордером на надання правничої (правової) допомоги. (а.с.36-39)

За змістом положень ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Суд звертає увагу на той факт, що відповідно до частини першої ст. 42 ЦПК України, сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» звернулося до суду в порядку наказного провадження про стягнення грошової суми незначного розміру, щодо якої відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Заява про скасування судового наказу також подана у порядку наказного провадження

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (ч.2 ст.42 ЦПК України).

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, при цьому, в силу принципу змагальності сторін, обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається саме на сторони по справі. Отже стягувач за правилами наказного провадження буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

Із зазначених норм матеріального права та процесуальних норм встановлено, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3 та 8 ст.141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України.

Разом з тим, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Отже саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки зі змісту норм ЦПК України заявник позбавлений можливості заперечувати проти вимог боржника, що стосуються відшкодування витрат на правничу допомогу.

У стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, слід також відмовити, з огляду на те, що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника.

При цьому, з огляду на приписи ч.2 ст.164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Отже, законодавцем визначені процесуальні дії суду, які можуть мати місце разом із скасуванням судового наказу - поворот виконання судового наказу. Питання стягнення судових витрат судом не вирішується.

При цьому слід зауважити, що скасуванням судового наказу спір по суті не вирішується. Тому підстав для стягнення судового збору на користь заявника та інших витрат не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 171, 258 - 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Мазурова Катерина Дмитрівна, про скасування судового наказу №589/1795/23, задовольнити частково.

Судовий наказ у справі №589/1795/23, провадження №2-н/589/945/23, виданий 09 травня 2023 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» про стягнення боргу по оплаті за спожитий природний газ з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» в розмірі 3396 грн 77 коп. та судового збору 268 грн 40 коп. скасувати.

У стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень 00 копійок та судового збору в розмірі 134 гривні 20 копійок, відмовити.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут», що заявлені ним до ОСОБА_1 вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області С.Л.Лєвша