КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №761/34476/24

провадження № 22-ц/824/17620/2024

09 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Ящук Т. І.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, заінтересована особа: ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року в складі судді Савицького О. А.,

встановив:

13.09.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій спросить визнати її сина ОСОБА_2 , 1979 року народження, недієздатним та встановити над ним опіку та за поданням органу опіки та піклування призначити її опікуном.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року вказану заяву передано на розгляд за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2024 року та передати справу на новий розгляд до цього суду.

Свої доводи мотивує тим, що висновок суду першої інстанції про те, що зазначений спір не підвідомчий суду є помилковим.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Посилання суду на ст. 248 3 ЦПК України, як на підставу для відмови у прийнятті позовів ОСОБА_1 , є необґрунтованим.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про визнання її сина ОСОБА_2 , 1979 року народження, недієздатним, встановлення над ним опіки та за поданням органу опіки та піклування призначити її опікуном.

Заявниця зазначає, що її син ОСОБА_2 проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про передачу справи на розгляд за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України).

Частиною 1 статті 295 ЦПК України передбачено, що заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу.

Отже, підсудність розгляду даної категорії справ визначається місцем проживання особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у психіатричному закладі, за місцем знаходження цього закладу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов висновку про непідвідомчість даної заяви суду, або про відмову у прийнятті позову не відповідають змісту постановленої ухвали.

Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що дана заява підлягає розгляду судом за місцем проживання ОСОБА_2 - особи, про визнання недієздатною якої просить заявниця.

За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року без змін.

Керуючись ст. 353, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук