Справа № 454/4252/23
У Х В А Л А

16.01.2024 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М.Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Сокалі клопотання про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

в с т а н о в и в:

Відповідач просить витребувати з АТ "Приватбанк", що знаходиться в м.Жовква, вул.Львівська, 22 повної інформації та відомостей про рух коштів з усіма кредитними банківськіми картами ОСОБА_1 за період часу з 01.07.2021р. по 19.07.2021р. та з АТ "Універсал Банк" інформацію та відомості про кредитну історію ОСОБА_1 за період з 2021 року по 17.10.2023р.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 02.10.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Порядок та строки подання доказів визначений у статті 83 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

При цьому, за змістом ч. 2 цієї статті, у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Іншими словами, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Отже, сторона самостійно повинна довести обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог чи заперечень і саме така сторона повинна нести ризик настання наслідків, пов`язаних із не наданням доказів.

В силу вимог п. 4 ч. 5 ст. 12, ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд лише сприяє сторонам у здійсненні їхніх прав, а не збирає докази замість таких сторін.

Відповідач ОСОБА_2 натомість, всупереч принципу змагальності та всупереч вимогам п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України не вжив достатніх заходів для отримання зазначених доказів.

Крім цього, ним не вказано, які обставини можуть підтвердити витребувані докази та яке вони матимуть значення для правильного вирішення справи.

Він, також, не надав жодних підтверджуючих доказів про те, що звертався в АТ КБ "Приватбанк" та АТ "Універсал Банк" з метою отримання виписки по рахунках та неможливості отримати вказані докази.

Тому, зберігаючи свою об`єктивність, неупередженість і безсторонність, суд не буде замість позивача збирати докази у справі та як наслідок, визнає подане нею клопотання необґрунтованим і відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст. 84 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про витребування доказів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М. Я. Адамович