Провадження № 2/761/7495/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 серпня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

за участі секретаря Решти Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач), в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 5365,28 грн.

В обгрунтування позовних вимог представник позивача послався на те, що відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 172 від 05.09.2005 року та АВІЗО №303 від 26.07.2006 року, житловий багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_1 був переданий ТОВ «Новобудова» в експлуатацію та обслуговування. Відповідно до АВІЗО №303 від 26.07.2006 року АТ ХК «Київміськбуд» передало ТОВ «Новобудова» вказаний житловий будинок на баланс. Як зазначає позивач, відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 у багатоквартирному будинку за вказаною адресою. Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку ТОВ «Новобудова» визначено управителем вказаного багатоквартирного будинку та затверджено умови договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. При цьому, у будинку, зокрема, і квартирі АДРЕСА_2 позивачем безперебійно надавались житлово - комунальні послуги. Зокрема, у період з 01.06.2021 року по 01.01.2024 року відповідач користується житлово-комунальними послугами, але не вносить оплату за них. Таким чином, оскільки відповідач не виконує в повному обсязі свої зобов`язання по сплаті житлово-комунальних послуг, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 18.06.2024 року відкрито провадження у справи, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

У відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, житловою площею 48,80 кв.м. загальною площею 85,90 кв.м., що підтверджується копією Договору купівлі-продажу від 22.06.2007 року.

В свою чергу, ТОВ «Новобудова» є юридичною особою, предметом діяльності якої відповідно до Статуту є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особами, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціально-побутового призначення, технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонт, тобто, здійснює його обслуговування та експлуатацію.

Згідно рішення правління АТ ХК "Київміськбуд" № 172 від 05.09.2005 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 був переданий ТОВ «Новобудова» на баланс, експлуатацію та обслуговування.

Відповідно до Авізо №303 від 24.10.2005 року АТ ХК "Київміськбуд" передало ТОВ «Новобудова» вказаний будинок на баланс.

30.04.2020 року між ТОВ «Новобудова» та Співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 укладено Договір №4-6 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Пунктом 2 договору визначено, що список співвласників і площа квартир та приміщень, що перебувають у їх власності, станом на дату укладення договору, зазначаються у додатку 1 до договору, що є невід`ємною його частиною. Загальні відомості про будинок зазначаються у додатку 2 до договору і є невід`ємною його частиною.

Відповідно до п.6 договору кожен із співвласників зобов`язався оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною встановленими цим договором.

Пунктом 10 договору визначена ціна послуги з управління (крім квартир та нежитлових приміщень першого поверху): 7,79 грн. (в тому числі податок на додану вартість) на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 6,71 грн. відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території (далі - кошторис витрат), що міститься у додатку 5 до договору; винагороду управителю в розмірі 1,08 гривень на місяць.

Плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим (п.11 договору).

Крім того, рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку від 12.03.2020 року позивача уповноважено на укладення з підрядною організацією договору про надання послуги з ввезення твердих побутових відходів на умовах погоджених сторонами та здійснювати розрахунки зі співвласниками за спожиті послуги.

Позивач також зазначив, що послуги з вивезення твердих побутових відходів надаються спеціалізованою організацію ДП» Фірма Альтфатер Київ» на договірних засадах з товариством.

Згідно з п.1 додатку до Розпорядженнями виконавчого органу Київської міської військової адміністрації від 31.01.2023 року №59 для об?єкта утворення «Житлові будинки багатоквартирні упорядковані» розрахунковою одиницею є людина (мешканець).

Позивач зазначає, що виходячи з норм надання послуг з вивезення твердих побутових відходів у м.Києві вартість вказаної послуги на 1 особу в місяць у будинку, в тому числі квартирі АДРЕСА_2 становить: в період з 01.01.2023 року по 01.01.2024 року - 27 грн. 35 коп.

Позивач також вказав, що нарахування за послугу з вивезення твердих побутових відходів по квартирі АДРЕСА_2 у будинку здійснювалось на 2 (дві) особи, а з 01.01.2024 року будинок перейшов в управління до ОСББ.

Згідно наданого суду розрахунку за спожиті житлово-комунальні послуги заборгованість відповідача нарахована у загальному розмірі 5 365,28 грн., з яких: основний борг за період з 01.06.2023 року по 01.01.2024 року - 4902, 42 грн.; 3% річних за період з 01.06.2023 року по 01.05.2024 року - 192, 24 грн.; індекс інфляції за період з 01.06.2023 року по 01.05.2024 року - 270,62 грн.

Зважаючи, що відповідачем наявна сума заборгованості за житлово-комунальні послуги не сплачена в добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Так, у відповідності до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII (Закону України №21890VIII житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до положень ст.5 Закону України №21890VIII, до житлово-комунальних послуг належить, зокрема, послуга з управління багатоквартирним будинком.

Статтею 14 Закону України №21890VIII передбачено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем.

За змістом ст.ст. 626, 627, 628, 629,631 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

За положеннями ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

За змістом ст.ст.319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, Закон України №417-VIII визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

За визначеннями, які вживаються в цьому Законі України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-VIII та містяться в ст.1 Закону, багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія; частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно положень ч.1 ст.12 Закону України №417-VIII витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3)витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат (ч.2 ст.12 Закону України №417-VIII).

Згідно з п.10 ч.1, ч.2 ст.7 Закону України №417-VIII співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника.

Отже, відповідач як споживач вказаних послуг має обов`язок оплатити позивачу їх вартість, при цьому, власник квартири у багатоквартирному будинку повинен усвідомлювати, що набуття права власності на квартиру покладає на нього обов`язок утримувати своє майно та оплачувати відповідну отриману послугу.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів надходження до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» від відповідача будь-яких претензій щодо наданих послуг. Відсутні у матеріалах справи й докази щодо будь-яких заперечень відповідача до умов договору, факту його укладення чи відмови від отримання послуг, що надає позивач.

Також, суд вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач оспорювала будь-які рішення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та укладені ним договори, а також здійснила продаж належної їй квартири, позаяк суд позбавлений права відшукувати докази за власної ініціативи, а лише наділений правом здійснити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами, що відповідає принципу диспозитивності та змагальності цивільного судочинства.

При цьому, заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13.03.2024 року у справі №761/22031/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» заборгованість за житлово-комунальними послугами за період з 01.09.2021 року по 01.06.2023 року у сумі 14427,83 грн.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що ініціатором судового розгляду доведено факт надання житлово-комунальних послуг за вказаною адресою та наявність зобов`язань по сплаті вартості цих послуг у ОСОБА_1 перед ТОВ «Новобудова».

З урахуванням вищевикладеного та наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в цій частині та, відповідно, про наявність правових підстав для їх задоволення.

Водночас, окрім стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, позивач просив суд стягнути з відповідача три проценти річних й індекс інфляції та надав відповідні розрахунки, згідно з якими нарахував 3% річних за період з 01.06.2023 року по 01.05.2024 року у розмірі 192, 24 грн., а також індекс інфляції за період з 01.06.2023 року по 01.05.2024 року у розмірі 270,62 грн.

Так, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, за положеннями статті 526 ЦК України.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Суд зазначає, що приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відтак, розраховані позивачем та перевірені судом суми нарахувань індексу інфляції та 3% річних підлягають стягненню з відповідача.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.ч.1, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідач процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася, тому доводи позивача не спростовано.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3028 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 89,141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 5365, 28 грн. (п`ять тисяч триста шістдесят п`ять грн. 28 коп.), судовий збір у розмірі 3028 грн. (три тисячі двадцять вісім грн.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новобудова», адреса: 03028, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, буд. 10, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення суду складений 12.08.2024 року

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА