ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1546/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/5508/23 Категорія: 305010900 Биченко І.Я.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
судді секретарГончар Н.І., Сіренко Ю.В. Любченко Т.М.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Новікової В.О. на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22.07.2024 (повний текст складено 22.07.2024, суддя в суді першої інстанції Биченко І.Я.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ПрАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди від ДТП та стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у справі з вимогами про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди, мотивуючи про те, що 29.06.2023 в м. Сміла по вул. Незалежності сталася ДТП за участю транспортного засобу «CITROEN» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «KIA» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27.07.2023 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення.

Відповідальність водія «CITROEN» номерний знак НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта».

На підставі отриманих документів, страховик визнав вказану вище подію страховим випадком та сплатив на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 30561,29 грн.

Будучи не згідним з розміром страхового відшкодування, позивач звернувся до судового експерта для визначення розміру нанесеної йому шкоди. Як вбачається з висновку судового експерта від 26.07.2023 вартість ремонту автомобіля без урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 79872,04 грн. Вартість ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 44746,73 грн.

Позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з листом в якому просив здійснити доплату страхового відшкодування, який залишено без задоволення у зв`язку з чим він звернувся до суду з цим позовом та просив, після подальших уточнень, стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» несплачене страхове відшкодування в сумі 8359,31 грн. та 5000,00 грн. моральної шкоди за невиплату страхового відшкодування.

Крім того, просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 , як особи, відповідальної за заподіяння йому шкоди, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 35125,31 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн., оскільки подія що трапилася порушила його життєдіяльність, вплинула на особисті стосунки та призвела до душевних хвилювань.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22.07.2024 позов задоволено частково та стягнуто з ПрАТ«Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_2 8359,31 грн. матеріальної шкоди, 1000,00 грн. моральної шкоди та 1055,75 грн. судових витрат, а також з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 35125,31 грн. матеріальної шкоди, 3000,00 грн. моральної шкоди та 4300,62 грн.

Суд керувався тим, що страховик відповідальності винуватця ДТП має виплатити потерпілому страхове відшкодування розмір якого слід визначити з дійсної вартості збитків потерпілого від пошкодження його транспортного засобу. Решту збитків, які не відшкодовані за рахунок страховика, має сплатити особа, з вини якої виникло ДТП. Також потерпілому слід відшкодувати завдану моральну шкоду.

У серпні 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Новікова В.О.подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог, заявлених до ОСОБА_1 , та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги до ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не заперечував проти виплати страхового відшкодування в сумі 30611,29 грн. та його розмір не оспорював. Позивач не ставив перед експертом питання про вартість відновлювального ремонту його автомобіля. Отже позивач безпідставно просить суд стягнути на його користь різницю між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням. У матеріалах справи міститься Звіт № 04-D/13/45 від 26.07.2023 про визначення вартості матеріального збитку, дані якого різняться від висновку експерта, на який вказує позивач. Скаржник не була присутня при огляді пошкодженого автомобіля експертом, що надав висновок № 128 від 26.07.2023, за заявою Позивача. Відповідач не мала змоги самостійно провести експертне дослідження пошкодженого автомобіля позивача, так як останній не надавав до нього доступу. Цих обставин суд не врахував, залишаючи без задоволення клопотання скаржника про призначення судової експертизи згідно ухвали від 02.02.2024. Позивач не довів, що в результаті неправомірних дій скаржника йому було завдано моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу сторона позивача просила суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Отже предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог, заявлених до відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27.07.2023 у справі №703/3081/23, яка набрала законної сили 08.08.2023, відповідача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 850 грн.

Зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 29.06.2023 о 16 год. 15 хв. в м. Сміла по вул. Незалежності, керуючи транспортним засобом «CitroenJumpy», д.н. НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, під час вибору в установлених межах швидкості руху не врахувала дорожньої обстановки, стан транспортного засобу, під час вибору дистанції, не врахувала дорожньої обстановки, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом «KiaSportage», д.н. НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку та зупинився перед пішохідним переходом, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень,чим завдано матеріальних збитків ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої її прийнято в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак у вказаній вище ДТП 29.06.2023 встановлено вину відповідача ОСОБА_1 .

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля «КІА», номерний знак НОМЕР_2 , є позивач ОСОБА_2

07.06.2023 між ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/3742530.

Вказаним договором було застраховано цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «CITROEN» номерний знак НОМЕР_1 . Згідно умов полісу ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю встановлено в розмірі 320000 грн., за шкоду, заподіяну майну встановлено в сумі 160000 грн., франшиза 0 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами страховик ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу ОСОБА_2 в сумі 30611,29 грн.

Одночасно відповідно до висновку судового експерта автотоварознавця Березовського А.А. №128 від 26.07.2023 розмір матеріального збитку, якого завдано власнику автомобіля «КІА», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 29.06.2023, складає 44746,73 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 79872,04 грн. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без ПДВ складає 38970,60 грн.

04.08.2023 ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про доплату страхового відшкодування. Однак листом від 14.08.2023 ПАТ «НАСК «Оранта» повідомило ОСОБА_2 про прийняте рішення про виплату йому страхового відшкодування в розмірі 30611,29 грн.

Вказуючи про те, що страховиком відповідальності винуватця ДТП не повністю виплачено йому страхове відшкодування, а також про наявність обов`язку винуватця ДТП відшкодувати шкоду, не покриту страховою виплатою, та моральну шкоду, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.

Крім того, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Слід врахувати, що відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092).

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За обставин цієї справи вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача після пошкоджень в ДТП 29.06.2023, що виникла з вини відповідача ОСОБА_1 , становить 79872,04 грн. Страховиком відповідача ОСОБА_1 позивачу фактично виплачено страхове відшкодування в сумі 30611,29 грн. та суд у цій справі стягнув зі страховика невиплачене відшкодування в сумі 8359,31 грн., отже невідшкодованою позивачу залишилася матеріальна шкода в сумі 35125,31 грн., про що вірно вказав суд першої інстанції.

Апеляційний суд враховує, що розмір матеріальних збитків у позивача судом першої інстанції обґрунтовано визначено на підставі даних висновку судового експерта автотоварознавця Березовського А.А. №128 від 26.07.2023.

При цьому слід відхилити аргументи скаржника у справі про те, що позивач не заперечував проти виплати страхового відшкодування в сумі 30611,29 грн., адже дана обставина сама по собі не може підтверджувати дійсний розмір матеріальних збитків у позивача, який обумовлюється необхідністю здійснити витрати по ремонту його пошкодженого автомобіля від ДТП з вини відповідача ОСОБА_1 , щоб привести його в стан для належної експлуатації.

Не можна погодитися з доводами скаржника і про те, що позивач не ставив перед експертом питання про вартість відновлювального ремонту його автомобіля, адже у висновку судового експерта ОСОБА_3 №128 від 26.07.2023 вказано вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, яка й становитиме необхідні витрати для поновлення порушених прав.

Аргументи скаржника про те, що дані Звіту № 04-D/13/45 від 26.07.2023 про визначення вартості матеріального збитку відрізняються від висновку експерта, на який вказує позивач, слід оцінити критично, адже, як вірно вказав суд першої інстанції, відповідачем не обґрунтовано, що оцінювачем при складанні звіту було достовірно визначено технічний стан автомобіля, обсяг та характер його пошкоджень, отже надати перевагу в частині визначення розміру збитків слід саме висновку експерта від 26.07.2023, який був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та провів дослідження на підставі повного аналізу пошкоджень автомобіля позивача, дані про що наведено в описовій частині експертного висновку.

Апеляційні доводи скаржника про те, що вона не була присутня при огляді пошкодженого автомобіля експертом, що надав висновок № 128 від 26.07.2023, та не мала змоги самостійно провести експертне дослідження пошкодженого автомобіля позивача, так як останній не надавав до нього доступу, не дають апеляційному суду підстав сумніватися в об`єктивності та обґрунтованості висновків судового експерта ОСОБА_3 №128 від 26.07.2023, які належним чином підтверджуються матеріалами справи та не спростовуються іншими доказами з якими не мають суперечностей.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування за рахунок винуватця ДТП моральної шкоди позивачу, апеляційний суд зважає на таке.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З урахуванням викладеного правового регулювання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, за рахунок винуватця в сумі 3000,00 грн., яка належним чином відповідає засадам розумності та справедливості, а також враховує, що у позивача мали місце моральні страждання внаслідок пошкодження його майна.

Доводи скаржника у справі про те, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є надуманими та такими, що не підтверджуються розрахунками та наданими доказами, слід оцінити критично, адже участь у ДТП, яка виникла з вини іншої особи та внаслідок якої пошкоджень зазнав автомобіль позивача, безсумнівно спричиняє моральні страждання потерпілій стороні. Крім того, визначення грошового еквіваленту моральних страждань завжди є приблизним та не може містити чітких математичних розрахунків, адже індивідуальні моральні страждання особи внаслідок порушення її прав кожного разу є унікальними та не можуть бути точно оцінені в грошовому еквіваленті.

Натомість стягнута судом першої інстанції сума коштів 3000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди позивача є розумно співмірною з глибиною його моральних страждань та непропорційно не обмежує прав відповідача у справі.

Інші доводи позивача стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судом першої інстанції, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22.07.2024 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу представника відповідача без задоволення.

На підставі ст.141 ЦПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22.07.2024 у даній цивільній справі залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 06.11.2024.

Суддя-доповідач

Судді