ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9607/24 Справа № 189/923/24 Головуючий у першій інстанції: Степанова О. С. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко Марини Григорівни, третя особа Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г., посилаючись на те, що з 2006 року по 08.10.2023 року вона проживала однією сім`єю із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 її цивільний чоловік ОСОБА_2 помер, про що в Книзі реєстрації смертей 06 листопада 2023 року зроблений відповідний актовий запис за №1533 та видано 06 листопада 2023 року Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .Спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , крім іншого, складається із банківських карткових рахунків № НОМЕР_2 , а також № НОМЕР_3 , відкритих в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я померлого ОСОБА_2 . Увесь цей час вони перебували у фактичних шлюбних відносинах, мали спільний бюджет та вели спільне господарство, були зареєстровані та проживали в її особистому будинку АДРЕСА_1 . Всі витрати на поховання ОСОБА_2 були понесені за її рахунок. 06 березня 2024 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. як цивільна дружина з питання оформлення своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_2 , про що 06.03.2024 року було заведено спадкову справу за №65/2024, однак під час звернення з питання отримання свідоцтва про право на спадщину 09 квітня 2024 року приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. їй було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої їй було фактично відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що нею не надано документів, щодо постійного проживання, а також що підтверджують родинні стосунки спадкодавця та спадкоємця. Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в подальшому вплине на визнання права на спадкове майно. Тому позивачка просила встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2006 року до моменту смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2024 року позов ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко Марини Григорівни, третя особа: Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2006 року до моменту смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі третя особа Міністерство оборони України, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними в справі доказами, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №1533 (а.с. 8).

З наявної на а.с. 3 копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 11.10.1996 року вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 3-4).

Як вбачається з копії договору дарування будинку від 18.04.2005 року, ОСОБА_1 є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Суду надано копію акту обстеження матеріально побутових умов від 11.03.2024 (а.с. 6).

Місцевим судом встановлено, що постановою приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. №91/02-31 від 09.04.2024 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , оскільки нею не надано документів, які передбачені п.4.12 розділу 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зокрема документу, який підтверджує родинні стосунки спадкодавця і спадкоємця (а.с. 9).

В суді першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (частини перша, третя статті 1277 ЦК України).

Таким чином, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Разом з тим, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Згідно ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Зі змісту положень ст. 48 ЦПК України вбачається, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у ч.ч. 1, 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 15 травня 2019 року у справах №№552/91/18, 554/9144/17).

Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню до правовідносин, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2020 року в справі №175/1941/16-ц (провадження №61-19798св18) вказано, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2021 року в справі №227/5540/18 (провадження №61-3521св20) вказано, що нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувшись до суду з позовом до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу вказала, що встановлення факту необхідно для визнання та оформлення в передбаченому законом порядку спадкоємцем майна, що залишилось після смерті ОСОБА_2 .

Колегія суддів звертає увагу, що належним відповідачем у справі про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, за умови відсутності спадкоємців, які прийняли спадщину, є саме територіальна громада в особі міської ради.

Натомість у справі, що переглядається позов пред`явлений до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г., яка є неналежним відповідачем. До участі у справі співвідповідачів не залучено.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі №638/15073/18.

Колегія звертає увагу, що позивачка у даній справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляла.

На стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі в справі іншу особу, як співвідповідача.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача, - колегія дійшла висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко Марини Григорівни, третя особа Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - необхідно відмовити.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, не встановив належним чином коло учасників справи, тому рішення місцевого суду підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року відстрочено Міністерству оборони Українисплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі (а.с. 90-91 т.2).

Таким чином, з позивачки підлягає стягненню судовий збір за подання Міністерством оборони Україниапеляційної скарги, сплату якого відстрочено ухвалою суду, а саме у розмірі 1453,44 грн. в дохід держави.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Колегія наголошує, що позивачка, на захист своїх прав та законних інтересів, не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом до належного кола відповідачів.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволення позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко Марини Григорівни, третя особа Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) грн 44 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова