ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4902/24 Справа № 229/763/24 Суддя у 1-й інстанції - Дубовик Р. Є. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Лідовської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №229/763/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, про встановлення факту проживання однією сім`єю, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 29 лютого 2024 року, ухвалене у складі судді Дубовик Р.Є., -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою до Дружківського міського суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю.

В обґрунтуванні заяви зазначила, що вона 06 листопада 1982 році уклала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шлюб було укладено в Дружківському відділі РАЦС про що була зроблено актова запис №675. З часу укладання шлюбу подружжя ОСОБА_3 почали мешкати однією сім?ю, та вести спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_4 року о 09 годині 05 хвилин на ділянці дороги АДРЕСА_1 стався нещасний випадок пов?язаний з виробництвом, в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинув її (заявника) чоловік, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Загиблий ОСОБА_2 був працівником комунального підприємства «Комсервіс» Дружківської міської ради, працював покрівельником рулонних покрівель та покрівель із штучних матеріалів. За фактом нещасного випадку на виробництві Східним міжрегіональним управлінням Державної служби України з питань праці, був складений акт форми Н-1. З моменту реєстрації шлюбу 06 листопада 1982 року, заявник мешкала разом з загиблим чоловіком ОСОБА_2 , разом вели спільне господарство. У подружжя ОСОБА_3 був загальний бюджет, вони доглядали один за одним, придбали разом продукти харчування, ліки, предмети гігієни, побутові речі та інше. Разом проводили дозвілля, відмічали разом іменини, свята та інше. Організацією поховання чоловіка займалась особисто заявник. Отримала довідку про причину смерті, лікарське свідоцтво про смерть, та свідоцтво про смерть. Відповідно до акту обстеження житла, в результаті обстеження встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані та проживають ОСОБА_4 , як власник, її донька ОСОБА_5 та онука ОСОБА_6 , з ними спільно проживав загиблий ОСОБА_2 , хоча був зареєстрований в АДРЕСА_3 . Після смерті чоловіка, ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Дружківка з заявою про призначення одноразової допомоги сім?ї загиблого, але їй було відмовлено в зв?язку з тим, що вона, як дружина загиблого, є працездатною особою та її адреса реєстрації не співпадає з реєстрацією загиблого, що суперечить п.5.1 постанови Правління фонду соціального страхування України від 19.07.2018 року №11, ст.35 п.1 Закону України « Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування».

Просила суд, встановити факт її ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільного проживання) з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією родиною в період шлюбу, тобто з 06 листопада 1982 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 29 лютого 2024 рокувстановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією родиною в період шлюбу, тобто з 06 листопада 1982 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_4 .

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, заінтересована особа ГУ ПФУ в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначили, щопідставою звернення до суду з заявою про встановленя факту проживання однією сім`єю необхідне для доведення наявності у заявника підстав для призначення та виплати одноразової допомоги, у зв`язку зі смертю чоловіка відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», оскільки згідно відповіді ГУ ПФУ в Донецькій області від 22.09.2023 № 18305-16864/Ф-02/8-0500/23 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні страхових виплат у зв`язку з втратою годувальника, на підставі того, що заявник не відноситься до кола осіб, які мають право на страхові виплати відповідно до Закону № 1105-ХІУ. Таким чином, у даній справі наявний спір про право, який повинен розглядатись в порядку позовного провадження.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ГУПФ України в Донецькій області підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Заявник в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що заявниця ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим завідуючим відділом (бюро) запису актів цивільного стану Дружківського міськвиконкому Донецької області 06 листопада 1982 року, актовий запис №675 (а.с.13).

Згідно з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Дружківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 08 лютого 2023 року, актовий запис №260, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14).

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22 вересня 2023 року за вих. № 18305-16864/Ф-02/8-0500/23 вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про призначення одноразової допомоги сім`ї загиблого, але їй було відмовлено в призначенні страхових виплат, у зв?язку з тим, що вона як дружина загиблого, є працездатною особою та її адреса реєстрації не співпадає з реєстрацією загиблого, що суперечить п.5.1 постанови Правління фонду соціального страхування України від 19.07.2018 року №11, ст.35 п.1 Закону України «Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування» (а.с.10).

Відповідно до акту обстеження (кімнати, квартири) від 24 листопада 2023 року, складеного комісією та затвердженого директором КП «Комсервіс», за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані та проживають ОСОБА_4 , як власник, її донька ОСОБА_5 , та онука ОСОБА_6 , з ними спільно проживав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чоловік власника житла, хоча був зареєстрований в АДРЕСА_3 (а.с.11).

Задовольняючи вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією родиною в період шлюбу, тобто з 06 листопада 1982року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_4 .

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком та зазначає наступне.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 (провадження №61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №752/20365/16-ц (провадження №61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі №750/9847/18 (провадження №61-18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі №644/9753/19 (провадження №61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі №643/6447/19 (провадження №61-14968св20).

Як вбачається з матеріалів справи підставою звернення до суду з заявою про встановлення факту проживання однією родиною в період шлюбу є відмова Головного управління Пенсійного фонду України в м. Дружківка у призначенні одноразової допомоги сім`ї загиблого, в зв`язку з тим, що заявник, як дружина загиблого, є працездатною особою та її адреса реєстрації не співпадає з реєстрацією загиблого, що суперечить п.5.1 постанови Правління фонду соціального страхування України від 19.07.2018 року №11, ст.35 п.1 Закону України « Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ч.1 ст.58 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що основними завданнями уповноваженого органу управління та його територіальних органів є: реалізація державної політики у сферах соціального страхування; здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до цього Закону; профілактика нещасних випадків; проведення перевірки обґрунтованості видачі, продовження листків непрацездатності і документів, що є підставою для їх формування, на базі інформації з електронних систем та реєстрів; здійснення контролю за використанням страхувальниками та застрахованими особами страхових коштів. Уповноважений орган управління та його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань: здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами в межах коштів соціального страхування, затверджених Кабінетом Міністрів України, управління майном; проводять розслідування страхових випадків, перевірку обґрунтованості видачі, продовження листків непрацездатності та документів, що є підставою для їх формування, на базі інформації з електронних систем та реєстрів; здійснюють заходи з профілактики страхових випадків; забезпечують функціонування інформаційно-аналітичної системи соціального страхування; забезпечують електронну інформаційну взаємодію інформаційно-комунікаційної системи соціального страхування з інформаційно-комунікаційними системами центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізацію державної політики у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, охорони здоров`я, реалізацію державної податкової політики та з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, формування та реалізацію державної фінансової політики, державної політики з питань державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, державної політики у сферах освіти і науки, формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, для виконання покладених на них функцій і завдань, визначених законодавством; здійснюють контроль за використанням страхових коштів, перевірку правильності їх використання страхувальниками із застосуванням ризик-орієнтованих підходів, контроль за веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують у встановленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи; беруть участь у проведенні наукових досліджень з питань соціального страхування, вивчають міжнародний досвід з метою запровадження інноваційних форм соціального страхування, виступають замовником проведення наукових досліджень, розроблення методичного забезпечення; беруть участь у здійсненні міжнародного співробітництва для розв`язання проблем та обміну досвідом у сфері соціального страхування; здійснюють інші функції, передбачені цим Законом.

Отже, уповноважений орган управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку, яким на сьогоднішній день є Пенсійний фонд України, є суб`єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями, тому за предметним та суб`єктним складом спір у справі за позовною вимогою про визнання права на страхові виплати підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постановах: від 25 квітня 2018 року у справі №360/1438/16 (провадження №11-350апп18), від 28 листопада 2018 року у справі №405/5366/17 (провадження №11-876апп18).

У цій справі позивач звернулась до суду з метою встановлення факту проживання з чоловіком однією сім`єю в період шлюбу для подальшого отримання страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника, передбачених Законом № 1105-XIV.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 травня 2020 року у справі №761/21898/16-ц (провадження №14-5цс20) зробила висновок, що у відносинах з обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням Фонд та його робочі органи здійснюють владні управлінські функції та наділені повноваженнями приймати рішення/вчиняти дії, що впливають на можливість реалізації застрахованими особами права на соціальний захист і мають обов`язковий характер для інших суб`єктів владних повноважень.

Спори стосовно оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, його робочих органів і їхніх правонаступників про обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням є публічно-правовими. А тому їх слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Апеляційний суд враховує, що підставою звернення позивача до суду із заявою про встановлення факту проживання однією родиною у період шлюбу, є отримання страхових виплат, передбачених Законом №1105-XIV, тому відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 05 травня 2020 року у справі №761/21898/16-ц та правового висновку Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 23 січня 2023 року у справі №214/1309/21, ОСОБА_1 має право на звернення до суду з відповідним позовом, в тому числі про оскарження дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, щодо відмови у призначенні страхових виплат яким на сьогодні є Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З урахуванням встановлених у справі обставин судом першої інстанції оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, відтак, підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду на підставі ст.315 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 268, 315, 367, 368, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 29 лютого 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, про встановлення факту проживання однією сім`єю, залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися до належного суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складений 14.08.2024р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв