Номер провадження 2-п/754/83/24
Справа № 754/9916/24
У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2024 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І.

за участю секретаря судового засідання Улезко О.О.

за участю ОСОБА_1

за участю ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

09 липня 2024 року позивачка звернулась з цим позовом, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на малолітню дитину, ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що відповідач не виконує свій обов`язок щодо матеріального утримання дитини, яка на даний час знаходиться на повному утриманні та забезпеченні позивачки. Відповідач аліменти нікому не сплачує, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей не має.

Відповідач своїм правом подання відзиву не скористався.

Відповідач двічі в судове засідання 28 серпня 2024 року та 17 вересня 2024 року не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Поштовий конверт, що надсилався за зареєстрованою адресою відповідача: АДРЕСА_1 , був повернути на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідач також повідомлявся про розгляд справи шляхом надсилання судової повістки - повідомлення через застосунок "Viber".

17 вересня 2024 року суд ухвалив заочне рішення про задоволення позову повністю, стягнув з відповідача на користь відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 липня 2024 і до досягнення дитиною повноліття.

15 жовтня 2024 року, тобто протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, відповідач через засоби поштового зв`язку подав заяву про перегляд заочного рішення.

01 листопада 2024 року позивачка подала заперечення на заяву про перегляд заочного рішення. Просить залишити заяву без задоволення, оскільки відповідач був повідомлений про розгляд справи і не з`явився в судове засідання без поважних причин, не надав докази, які б спростовували визначений позивачкою розмір аліментів у сумі 6000,00 грн.

Суд за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення вирішив залишити заяву без задоволення з таких підстав.

Заочне рішення підлягає скасуванню судом першої інстанції, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 288 ЦПК України).

Отже, ЦПК України встановлює можливість перегляду ухваленого місцевим судом заочного рішення цим же судом без необхідності звернення до апеляційного суду за умови, що (1) причини, які зумовили неприйняття відповідачем участі у розгляді справи, визнані судом поважними, а (2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

(1) Щодо не з`явлення в судове засідання та (або) не повідомлення про причини неявки

Відповідач не надав переконливих доказів про поважність причин його неявки в судове засідання.

У матеріалах справи наявний поштовий конверт, що надсилався за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача: повернувся на адресу суду без вручення відповідачеві з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

У постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі №755/17944/18 викладений правовий висновок, згідно з яким довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Відповідач також повідомлявся шляхом надсилання судової повістки - повідомлення про розгляд справи через додаток "Viber" на його номер телефону НОМЕР_1 , що був вказаний у позовній заяві. Цей же номер був вказаний і на поштовому конверті, в відповідач надіслав до суду заяву про перегляд заочного рішення.

У заяві про перегляд заочного рішення відповідач пояснює поважність причини неявки в судове засідання тим, що незважаючи на реєстрацію за адресою в с. Вільхівці, Закарпатської області, він фактично проживає в м. Києві.

Відповідач в судовому засіданні 06 листопада 2024 року підтвердив суду отримання судових повісток електронним способом у застосунках "Viber" та "Дія", і що він був обізнаний про дату, час та місце проведення судового засідання.

Відповідач на питання суду щодо причин неявки в судове засідання 28 серпня 2024 року та 17 вересня 2024 року відповів, що на перше судове засідання не зміг з`явитися, а на друге судове засідання - "просто не з`явився".

Оцінюючи поважність причин неявки в судове засідання, суд виходить з такого.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться (частина перша статті 131 ЦПК України).

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України).

Отже, доводи відповідача про те, що він не проживає за адресою, на яку надсилалась судова повістка - повідомлення та позовна заява, не можуть бути визнані поважною причиною неявки, оскільки відповідач не виконав свого обов`язку повідомити суд про зміну місця проживання.

Відповідач знав про судовий розгляд і не зміг навести суду вагомих причин як незявлення в судове засідання, так і причин неповідомлення суд про причини неявки.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що причини, які зумовили неприйняття відповідачем участі у розгляді справи, є неповажними.Відповідач свідомо не повідомляв про причини неявки та недобросовісно ухилявся від участі у судовому процесі.

(2) Щодо доказів, на які посилається відповідач, і їх істотне значення для правильного вирішення справи

Відповідач надав квитанції, що підтверджують перерахування на банківську картку позивачки коштів в сумі 6500,00 грн (в травні - липні 2024 року, тобто до подачі позову), а також 5000,00 грн (в серпні - вересні 2024 року, тобто після подачі позову). Позивачка це підтвердила.

Такі докази не можуть бути підставою для скасування заочного рішення, оскільки не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Обставини часткової добровільної сплати аліментів на утримання доньки до подачі позову не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки сторони не досягли згоди щодо розміру утримання спільної доньки шляхом укладення відповідного договору, не досягли консенсусу щодо розміру аліментів. Між сторонами існує спір, що й обумовило звернення позивачки до суду з позовом. Щодо сум, які були сплачені після подачі позову, то ці платежі підлягають врахуванню як часткове добровільне виконання боржником своїх обов`язків у разі стягнення заборгованості у примусовому порядку.

До заяви про про перегляд заочного рішення відповідач надав також довідку форми ОК-5 за 2023 -2024 року на підтвердження свого матеріального стану. Відповідно до цієї довідки відповідач у 2023 році мав дохід за рік 25317,50 грн, у 2024 році: січень 8875,00 грн, лютий - 6717,50 грн, березень - 0, квітень -16211,96 грн, травень -16314,91 грн, червень - 16314,91 грн. З липня 2024 року - немає офіційних доходів.

У заяві про перегляд заочного рішення відповідач не обґрунтував, на підтвердження яких обставин, відповідач подав відповідний доказ.

Суд вважає, що цей доказ також не може бути підставою для скасування заочного рішення, оскільки не має істотного значення для правильного вирішення справи.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статтею 182 СК України).

У судовому засіданні відповідач повідомив суду, що у липні 2024 року звільнився з роботи. Наразі він працює неофіційно таксистом у м. Києві. Пояснив відсутність офіційного працевлаштування небажанням мобілізуватися.

Відповідач усно озвучив про готовність і спроможність сплачувати 4000,00 грн - 4500,00 грн. Жодних розрахунків на підтвердження цієї суми не надав.

Суд, оцінюючи доказ відповідача (довідки форми ОК-5) в аспекті істотного значення для правильного вирішення спору, виходить з того, що відсутність офіційних доходів у батьків не позбавляє їх від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей.

Відповідач є особою працездатного віку, обмежень щодо праці не має, може працювати та надавати матеріальну допомогу доньці.

Доказів щодо проблем зі здоров`ям, які заважають відповідачу працевлаштуватися, матеріали справи не містять.

Відсутні також докази отримання відповідачем статусу безробітного та подання заяви про допомогу по безробіттю.

Суд бере до уваги, що відповідач дійсно офіційно не працевлаштований, а його дохід з липня 2024 року становить 0 грн. До цього відповідач мав нестабільний дохід - за січень - червень 2024 року його офіційний середній дохід за місяць становив 10 739,05 грн.

За висновком суду подана відповідачем довідка свідчать про його обмежені фінансові можливості, але не підтверджує наявність обставин, які б звільняли його від обов`язку утримувати дитину. Відповідач не довів, що він не може працювати та сплачувати на утримання дитини аліменти у визначеному розмірі. Відповідач не надав докази, які б підтверджували наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідач є працездатним, а його небажання мобілізуватися не звільняє його від обов`язку утримувати дитину.

Суд при визначенні розміру аліментів враховує не лише доходи відповідача, але й інші фактори, передбачені статтею 182 Сімейного кодексу України. Суд визначив розмір аліментів з урахуванням усіх обставин справи, зокрема, потреб дитини, її здоров`я, відсутності доказів непрацездатності відповідача та перебування на його утриманні інших осіб.

Суд також керується принципом найкращих інтересів дитини, а також такими основними засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

З урахуванням конкретних обставин справи, а саме: недобросовісної процесуальної поведінки відповідача несвоєчасності подання ним доказів, озвучені ним причин небажання офіційно працевлаштуватися та отримувати офіційних дохід, виходячи з якого визначається розмір аліментів, суд вважає, що наданий відповідачем доказ (довідка) немає істотного значення для правильного вирішення спору, оскільки не є достатнім доказом неможливості (неспроможності) відповідачем сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі з об`єктивних причин.

Підсумовуючи викладене, суд виснував, відповідач не надав переконливих доказів про поважність причин його неявки в судове засідання та також доказів на спростування висновків суду. Тому, підстав для скасування заочного рішення немає.

Керуючись ст.ст. 284, 285, 287, 288 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року у справі № 754/9916/24 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,- заклишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року у справі № 754/9916/24 може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО