Справа № 128/1833/22
Провадження № 22-ц/801/2068/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шпортун С. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 рокуСправа № 128/1833/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Медвецького С. К.,

з участю секретаря судового засідання: Кашпрук М. Г.

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Мельник Марії Василівни, Могилів ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 17 липня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Шпортун С. В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третіх осіб: приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Мельник Марії Василівни, Могилів ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання нотаріального акту (заяви про відмову) недійсним, анулювання відповідного запису у відповідному реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третіх осіб: приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Мельник Марії Василівни, Могилів ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання нотаріального акту (заяви про відмову) недійсним, анулювання відповідного запису у відповідному реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, стягнення грошових коштів. Зазначала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , який 16.08.2022 під час бойових дій загинув в районі Мар`їнки Донецької області та 20.08.2022 відбулось його поховання. 22.08.2020 разом із батьками чоловіка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вона прибула до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Мельник М.В., де на прохання матері покійного чоловіка ОСОБА_2 написала заяву про відмову від отримання одноразової грошової допомоги, що виплачується на підставі постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та постанови Кабінету Міністрів України №618 від 28 лютого 2022 року Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_4 на користь його матері ОСОБА_2 .

Вказала, що ця заява була підписана нею після сумної звістки про смерть чоловіка на фронті та його поховання, тоді як вона перебувала у тяжкому емоційному та психологічному стані і не до кінця розуміла наслідки своїх дій, про що зрозуміла на наступний день, тому вважає, що було порушено її права, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. Просила суд визнати нотаріальний акт, а саме - заяву про відмову від отримання нею одноразової грошової допомоги, що виплачується на підставі постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та постанови Кабінету Міністрів України №618 від 28 лютого 2022 року Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь його матері ОСОБА_2 ,засвідчену 22 серпня 2022 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Мельник Марією Василівною, - недійсною та анулювати відповідний запис у відповідному реєстрі для реєстрації нотаріальних дій.

29.09.2023 представник позивача подав до суду заяву про зміну предмета позову, доповнивши позовні вимоги вимогою про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 5 000 000 гривень.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 17 липня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати ,а у справі ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував що вона відмовилась від одноразової грошової допомоги на користь ОСОБА_2 під впливом тяжких обставин і не застосував закон, який підлягав застосуванню, зокрема ст. 233 ЦК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає , виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 17 липня 2024 року вищевказаним вимогам закону відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2017 (а.с.11).

Згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 від 19.08.2022 року 16.08.2022 ОСОБА_4 помер в місті Мар`їнка, Мар`їнського району Донецької області(а.с.12).

22.08.2022 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Мельник М.В. було зареєстровано в реєстрі за №622 заяву ОСОБА_1 , (дружини) про відмову від отримання нею одноразової грошової допомоги, що виплачується на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та постанови Кабінету Міністрів України №618 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь його матері - ОСОБА_2 (т.2 а.с.12 ).

Судом також встановлено, що на підставі заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 12.11.2022, зареєстрованих в НОМЕР_3 прикордонному загоні 16.11.2022 за №С-252, №С-253, разом з наданими до них підтверджуючими документами для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Інструкції з призначення і виплати в Державній прикордонній служби України одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету Міністр України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовця, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.06.2022 за №383, та нотаріально завіреної заяви ОСОБА_1 про відмову від отримання одноразової грошової допомоги від 22.08.2022 на бланку серія НСВ № 589852 було видано висновок ІНФОРМАЦІЯ_5 про призначення виплат одноразової грошової допомоги від 18.11.2022 за №9, на підставі якого видано наказ за №692-ОС від 05.12.2022 «Про проведення виплати одноразової грошової допомоги» ,згідно якого здійснено виплату в сумі 15 000 000 грн. : матері загиблого ОСОБА_2 в сумі 7 500 000 грн. та батькові загиблого ОСОБА_3 в сумі 7 500 000 грн.

Факт виплати батькам- ОСОБА_2 та ОСОБА_5 військовою частиною НОМЕР_1 зазначеної грошової допомоги підтверджено витягом з відомості №515 від 05.12.2022 (т.2 а.с.127 ).

Відмовляючи в задоволенні позову , суд виходив з того, що ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами факт вимушеного підписання нею 16.08.2022 заяви про відмову від отримання одноразової грошової допомоги пов`язаної із загибеллю чоловіка під впливом тяжких обставин на вкрай невигідних для неї умовах в момент вчинення правочину, відтак її права відповідачем не порушено, а у задоволенні іншої вимоги необхідно відмовити ,як похідної від цієї.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував що ОСОБА_1 відмовилась від одноразової грошової допомоги на користь ОСОБА_2 під впливом тяжких обставин, і до спірних правовідносин не застосував ст. 233 ЦК України, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Як передбачено ч. 1, 2 ст. 161 цього Закону, у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Пунктом "а" ч. 1 ст. 162 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Пунктом 5 постанови КМУ від 25 грудня 2013 року N 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 975 від 25.12.2013 року передбачено виключний перелік документів, які подаються родиною загиблого, для отримання одноразової допомоги, у тому числі заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Таким чином, особи, які мають право на одноразову грошову допомогу, можуть відмовитися від її призначення та отримання шляхом подання заяви, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 Закону "Про нотаріат" тексти договорів, заповітів, довіреностей, свідоцтв, вимог про нотаріальне посвідчення правочину, вимог про нотаріальне засвідчення справжності підписів учасника під час прийняття ним рішення з питань діяльності відповідної юридичної особи, правочинів про скасування таких вимог, актів про морські протести та протести векселів, перекладів у разі засвідчення нотаріусом вірності перекладу документа з однієї мови на іншу (крім тих примірників, що залишаються у справах нотаріуса), а також заяв, на яких нотаріусом засвідчується справжність підпису, дублікатів нотаріальних документів, рішень про створення юридичних осіб, рішень органів управління юридичних осіб, актів приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі, актів про передавання нерухомого майна до та із статутних капіталів юридичних осіб, передавальних актів, розподільчих балансів, а також інших документів, визначених законом, викладаються на спеціальних бланках нотаріальних документів.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України "Про нотаріат" при посвідченні правочинів і вчиненні інших нотаріальних дій у випадках, передбачених законодавством, нотаріусом перевіряється справжність підписів учасників правочинів та інших осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії.

Статтею 78 Закону України "Про нотаріат" закріплено, що нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру угод та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини. Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

Статтею 50 Закону України "Про нотаріат" закріплено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

ОСОБА_1 дії приватного нотаріуса по посвідченню її підпису під заявою з підстав невідповідності їх вимогам закону чи порядку їх здійснення не оскаржувала та не вказувала на їх неправомірність у ході розгляду справи.

Вся суть доводів позивачки зводиться до того, що заява про відмову від одноразової грошової допомоги була вчинена нею під впливом тяжких обставин, пов`язаних для позивача із смертю її чоловіка ОСОБА_4 з посиланням на невигідні для неї умови неотримання нею належної їй частки одноразової грошової допомоги після смерті чоловіка.

Оспорювана заява про відмову її від отримання одноразової грошової допомоги, що містить особисте розпорядження її, як члена сім`ї, яке передбачене законом на розпорядження часткою одноразової грошової допомоги пов`язаної із загибеллю (смертю) військовослужбовця, є одностороннім правочином.

У постанові Великої Палати Верховного Суду, від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17 (провадження № 12-112гс18) викладено правовий висновок про те, що у випадку, коли недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначати у судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до частини першої статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Правочин, що оспорюється на підставі ст. 233 ЦК України, характеризується тим, що особа вчиняє його добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена вчинити правочин через тяжкі для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі.

Підставами визнання правочину недійсним на підставі статті 233 ЦК України та предметом доказування у справі є: 1) наявність тяжкої обставини, в якій перебувала особа, що змусила її вчинити правочин; 2) правочин було вчинено на вкрай невигідних умовах.

Наявність тяжкої обставини, що змусила особу вчинити правочин, має довести сторона, яка такий правочин оспорює. Предметом доказування також є той факт, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було би вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Тяжкі обставини мають вплинути на особу таким чином, що спонукають її вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах. Умови мають бути очевидно невигідними для особи, яка уклала цей правочин, і бути наявними саме в момент вчинення правочину. Тяжкими обставинами можуть бути, зокрема, тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства особи, учасника правочину, та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Такі правочини мають дефекти волі і здійснюються за обставин, коли особа змушена вчинити правочин на вкрай невигідних для себе умовах.

Виходячи із системного аналізу наведених норм, визнання правочину недійсним на підставі статті 233 ЦК України пов`язане із доведеністю наявності чи відсутності власного волевиявлення в особи на його вчинення на тих умовах, за яких був укладений правочин.

ОСОБА_1 вказує, що тяжкою обставиною, яка змусила її 22.08.2022 підписати оспорювану заяву, була смерть її чоловіка ОСОБА_4 , з яким перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2017 році.

З пояснень представника позивача, позивач здійснила відмову від отримання коштів ,а передумала після того, як на похороні почула образи та претензії від батьків.

Однак, як вбачається з матеріалів справи , ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 ,свідоцтво про смерть було видане 19.08.2022 року ,20.08.2022 року відбулось поховання , а заяву про відмову від отримання коштів у нотаріуса остання вчинила 22.08.2022року та передала її батькам чоловіка. При цьому ,як зазначила позивачка, передумала вона відразу на наступний день після відмови. Відтак , не зрозуміло ,яким чином тяжка обставина смерті чоловіка 16.08.2022 року та поховання його 20.08.2022 року могли емоційно вплинути на неї таким чином, що спонукали її 22.08.2022 року відмовитись від отримання своєї частки на вкрай невигідних для неї умовах, а 23.08.2022 року уже про це пошкодувати.

Колегія суддів враховує також те, що ОСОБА_4 є рідним та єдиним сином відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,для яких його смерть була такою ж важкою обставиною, як і для позивачки втрата чоловіка . Саме батьки займались похованням сина , спорудженням нагробного пам`ятника.

Суд врахував ,що у даній ситуацій сторони у справі були в однакових тяжких умовах, а рішення позивачки про відмову від виплат було свідомим і доказів зворотного вона не надала.

Відтак , колегія суддів вважає ,що суд вірно оцінивши обставини у справі, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсною заяви ОСОБА_1 на підставі статі 233 ЦК України, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оспорюваний правочин укладений під впливом тяжкої для неї обставини.

Аналізуючи доводи скаржниці та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, обґрунтованість висновків суду , колегія суддів вважає, що у справі суд надав вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а викладені в апеляційній скарзі доводи правильні висновки суду не спростовують висновків.

Колегія суддів враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України",

№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Вагомих, достовірних та достатніх доказів , а також доводів , які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду ,а також впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга і матеріали справи не містять.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 17 липня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С. Г. Копаничук

судді: Л. О. Голота

С. К. Медвецький