Справа № 461/380/23 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/1282/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Волоско І.Р. від 17 березня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 березня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 134 531,93 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 2 216,58 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що позивачем не надано первинної бухгалтерської документації на підтвердження вказаної суми боргу. Відповідно до приписів законодавства, господарська операція пов`язана не з самим фактом підписання договору, а з фактом руху активів суб`єкта господарювання та руху його капіталу, натомість сам по собі договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, оскільки останній свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, у той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг (виконання робіт, передачі товару тощо). Таким чином, позивач по справі не надав належні докази, які підтверджують заборгованість відповідача. Вважає, що справа розглянута з порушенням підсудності у Галицькому районному суді міста Львова, хоча відповідач зареєстрований у м.Одесі та відповідно до норм Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 27 ЦПК України справа повинна була бути розглянута у Малиновському районному суді м. Одеси.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 4, 526, 530, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, 81, 128, 141, 223, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 351-355 ЦПК України, задовольняючи позов виходив з того, що 01.02.2021 року між АТ «Ідея Банк» та гр. ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № А03.00302.007530068. Пунктом 3. Кредитного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором, Позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб AT «Ідея Банк» (надалі по тексту Договір), яка розміщена на офіційному веб-сайті Банку: www.ideabank.ua. Згідно Кредитного договору Відповідач отримав кредит в розмірі 148974 грн. (Сто сорок вісім тисяч дев`ятсот сімдесят чотири гривні 00 копійок), зі сплатою 10% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами. Станом на дату подання цієї заяви відповідач не повернув отриманий кредит встановлений Кредитним договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за Кредитним договором. Остання сплату відповідачем/зарахування по Кредитному договору здійснено 28.03.2022. Судом також встановлено, що відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, у зв`язку з чим сума заборгованості станом на 22.12.2022 становить 162904,71 грн. та складається із наступного: основний борг 102597,52 грн., прострочений борг 22511,4грн., прострочені проценти 5109,14 грн., строкові проценти 4316,87 грн. При цьому, в розмір заборгованості, заявленої у позові, позивачем було включено нараховану плату за обслуговування кредиту у розмірі 17237,25 грн., прострочену плату за обслуговування кредиту в розмірі 11132,53 грн. Заборгованість відповідача підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ) та довідкою розрахунком заборгованості станом на 22.12.2022. 03.11.2022 на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Однак, від відповідача немає реакції на вимогу банку та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконано. Суд прийшов до висновку, що аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та відповідачем, останньому встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме нарахована плата за обслуговування кредиту у розмірі 17237,25 грн та прострочена плата за обслуговування кредиту у розмірі 11132,53 грн не підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Ідея банк» та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 134 531,93 грн (162904,71 грн (загальна заборгованість) 17237,25 грн (нарахована плата за обслуговування кредиту), 11132,53 грн (прострочена плата за обслуговування кредиту) = 134 534,93 грн).

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак судом не дотримано вимог процесуального закону, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

У січні 2023 року АТ «Ідея Банк» звернулося в суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 162 904,71 грн.

В обґрунтування поданого позову покликалися на те, що 01.02.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №А03.00302.007530068. Згідно кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 148974 грн., зі сплатою 10% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. В позові зазначено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами та заявою на видачу готівки. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого, станом на 22.12.2022 року, утворилась заборгованість у розмірі 162 904,71 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку та довідкою-розрахунком заборгованості. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просило позов задовольнити.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Судом встановлено, що 01.02.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № А03.00302.007530068.

Пунктом 3. Кредитного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб AT «Ідея Банк» (надалі по тексту -Договір), яка розміщена на офіційному веб-сайті Банку: www.ideabank.ua.

Згідно Кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 148974 грн. (Сто сорок вісім тисяч дев`ятсот сімдесят чотири гривні 00 копійок), зі сплатою 10% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Позивач виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами.

Станом на дату подання цієї заяви відповідач не повернув отриманий кредит встановлений Кредитним договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за Кредитним договором.

Остання сплату відповідачем/зарахування по Кредитному договору здійснено 28.03.2022 року.

Судом також встановлено, що відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, у зв`язку з чим сума заборгованості станом на 22.12.2022 року становить 162904,71 грн. та складається із наступного: основний борг 102597,52 грн., прострочений борг 22511,4грн., прострочені проценти 5109,14 грн., строкові проценти 4316,87 грн. При цьому, в розмір заборгованості, заявленої у позові, позивачем було включено нараховану плату за обслуговування кредиту у розмірі 17237,25 грн., прострочену плату за обслуговування кредиту в розмірі 11132,53 грн.

Заборгованість відповідача підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ) та довідкою розрахунком заборгованості станом на 22.12.2022 року.

03.11.2022 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань.

Однак, відповідач належним чином не відреагував на вимогу та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконав.

Зважаючи на вказане, ОСОБА_1 прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, відтак суд першої інстанції по суті правильно вважав, що слід стягнути з ОСОБА_1 у користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №А03.00302.007530068 від 01.02.2021 року, з розрахунком боргу у розмірі 134 534,93 грн., який складається з основного боргу у розмірі 102597,52 грн., простроченого боргу у розмірі 22511,4грн., прострочених процентів у розмірі 5109,14 грн., строкових процентів у розмірі 4316,87 грн.

Рішення суду у частині відмови у задоволенні позовних вимог (нараховані плати за обслуговування кредиту у розмірі 17237,25 грн та простроченої плати за обслуговування кредиту в розмірі 11132,53 грн.) не оскаржується, тому у цій частині рішення апеляційним судом не переглядається.

У апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що позивач не надав належних доказів, які підтверджують заборгованість, однак на підтвердження вказаних доводів відповідач не надав жодних доказів. Натомість позивачем на підтвердження розміру заборгованості подано копію кредитного договору (а.с. 15), меморіальні ордери про видачу кредитних коштів (а.с. 17-18), виписку по рахунку відповідача (а.с. 20-22), довідку-розрахунок заборгованості (а.с. 23), вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань (а.с. 25), які у своєму взаємозв`язку підтверджують отримання відповідачем кредитних коштів, неналежне виконання ним умов кредитного договору та, як наслідок, утворення розміру заборгованості, про стягнення якої йшлося у позовній заяві та яка була задоволена судом першої інстанції.

Окрім цього, апелянтом не спростовано правильності розрахунку заборгованості позивача. Про витребування будь-яких доказів на підтримання своїх доводів ні у суді першої інстанції, ані у суді апеляційної інстанції відповідач не просив.

Відповідач (апелянт) не спростував правильність наданого банком розрахунку, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.

Щодо доводів апеляційної скарги про непідсудність даної справи Галицькому районному суду м. Львова, то такі слід вважати необґрунтованими, з огляду на наступне.

Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача, тобто останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів.

Встановлення альтернативної підсудності, яка на відміну від загальної, є додатковою процесуальною гарантією забезпечення інтересів окремих категорій позивачів, пов`язане з необхідністю створення позивачеві більш сприятливих умов для звернення за судовим захистом.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (ч. 16 ст. 28 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 28 ЦПК України визначено правило альтернативної підсудності, за яким позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Місце виконання зобов`язання передбачено ст. 532 ЦК України.

За змістом вказаної норми, місцем виконання зобов`язання є те місце, в якому боржник повинен виконати свій обов`язок (передати кредитору річ, результати робіт, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор повинен прийняти належне виконання. За загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами в договорі.

01.02.2021 року між AT «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №А03.00302.007530068. Підписавши вказаний договір відповідач підтвердив той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитного договору, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Пунктом 3 Кредитного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису під цим договором, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб AT «Ідея Банк», яка зберігається на офіційному сайті Банку https:// https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts, та підтверджує, що в день укладення цього Договору у відділенні Банку або Кредитного посередника, за його вибором йому надано Договір та Тарифи, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Пунктом 9.22. Договору визначено, що Договір кредиту виконується за місцем знаходження Банку: 79008, м. Львів, Галицький р-н, вул. Валова, 11, та у випадку спору між сторонами за цим Договором, позов може пред`являтися також за місцем виконання Кредитного Договору.

Враховуючи наведене, звернувшись з позовом до Галицького районного суду м. Львова позивач АТ «Ідея Банк» не порушив правила підсудності, які встановлені ст.ст. 27-28 ЦПК України.

Що ж стосується доводів апелянта про те, що суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення відповідача, то з вказаного приводу слід вказати таке.

Згідно з частиною другою статті 211 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про місце, дату і час судового засідання.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси, або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

За змістом частини третьої статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21) зроблено висновок, що: «обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. […] У ситуації, коли суд першої інстанції розглянув справу за відсутності сторони, яка не була належним чином повідомлена про час та місце її розгляду, а суд апеляційної інстанції, повідомивши відповідну сторону належним чином, залишив таке рішення суду першої інстанції без змін, якщо такий учасник справи обґрунтовував свою апеляційну скаргу такою підставою, суд касаційної інстанції не може застосувати правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» (частина друга статті 410 ЦПК України). Тлумачення частини другої статті 410 ЦПК України свідчить, що: правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення; оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції; правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства».

Як вбачається з матеріалів справи, у такій відсутні дані проотримання копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви та відсутні дані про повідомлення відповідача про розгляд справи.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції порушено вимоги закону щодо належного повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду, відтак наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки справу у суді першої інстанції розглянуто за відсутності відповідача, який належним чином не повідомлений про дату, час і місце розгляду справи й обґрунтовував свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слід задовольнити частково. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 березня 2023 року слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 134 534,93 грн. та 2216,58 грн судового збору. В решті позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 березня 2023 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11; ідентифікаційний код в ) заборгованість за кредитним договором в сумі 134 534,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11; ідентифікаційний код в ) 2 216,58 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 січня 2024 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра