Провадження № 2/521/6520/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси:

у складі: головуючої судді Ганошенка С.А.,

за участі секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 25.09.2024 року звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаним позовом до відповідача.

26 вересня 2024 року судом відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у загальному позовному провадженні.

17.10.2024 року судом отримано відзив на позовну заяву.

17.10.2024 року отримано відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 17.10.2024 року закрито підготовче засідання у справі та справа призначена до розгляду по суті на 12.11.2024 року.

У судове засідання 12.11.2024 року сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв та клопотань від сторін суду не надходило.

Позивач надіслав суду клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції у звязку з його перебуванням на службі у Збройних Силах України. Вказане клопотання було задоволене судом ухвалою від 27.11.2024 року. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

У судовому засіданні 04.12.2024 року відбувся розгляд справи по суті, зокрема позивач пояснив, що підтримує позовні вимоги з підстав, зазначених у позові та додаткових поясненнях, додатково пояснив, що через мережу ІНТЕРНЕТ ним були заключені договори на взяття кредитів з ТОВ «МАНІФОЮ», зокрема:

-договір позики № 7764123 від 30.07.2024 року ина суму 4000,00 грн.

-договір позики № 7820857 від 08.08.2024 року на суму 13100,00 грн.

-договір позики № 7920807 від 28.08.2024 року на суму 27200,00 грн.

Пізніше позивач довів до представників відповідача, що він є діючим військовослужбовцем, а отже,звільнений від плати за користуванням кредитом, лише ниим оплачується саме тіло кредиту. Не погодившись з такими вимогами,ТОВ «МАНІФОЮ» відмовив позивачу в перерахунках за вказаними договорами, чим на думку самого позивача, принизили останнього як віськовослубовця, а тому він переніс моральні стражданння та просить призначити йому компенсацію моральної шкоди у розмірі 250 000,00 грн.

11.10.2024 року представником позивача було надано відзив, я кому він просить відмовити позивачу у повному обсязі, з підстав, зазначених у відзиві. Повідомили суд, що вони не проти повернути позивачу надмірно нараховані проценти після повного погашення останнім боргових зобов`язань.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 09.12.2024 року.

Суд, дослідивши письмові пояснення сторони відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, та стороною відповідача не заперечується, що позивач через мережу ІНТЕРНЕТ заключив договори на взяття кредитів з ТОВ «МАНІФОЮ», зокрема:

- договір позики № 7764123 від 30.07.2024 року ина суму 4000,00 грн. (а.с. 10-20).

- договір позики № 7820857 від 08.08.2024 року на суму 13100,00 грн. (а.с. 25-35).

- договір позики № 7920807 від 28.08.2024 року на суму 27200,00 грн. (а.с. 40-54)

Позивач є діючим військовослужбовцем згідно довідки № 67/338 від 05.09.2024 року, згідно якої підполковник ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 100).

У відповідності з ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»: військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Позивач звертався до відповідача з вимогою здійснення перерахунку двічі, своїми листами від 11.09.2024 року та 12.09.2024 року (а.с. 101-102).

Відповідач надав відповідь 12.09.2024 року листом № 3104 (а.с. 67-68), в якому фактично звів розмову до необхідності повернення кредиту, не навівши переконливих розрахунків заборгованості за допомогою первинних бухгалтерських документів.

За вказаних обставин, суд вважає, що ТОВ «МАНІФОЮ» допустив незаконну відмову у здійсненні перерахунку позивачу. За таких обставин, необхідно ТОВ «МАНІФОЮ» здійснити ретельний перерахунок за кредитними договорами № 7764123 від 30.07.2024 року та № 7820857 від 08.08.2024 року.

У справі 496/3134/19 Велика Палата Верховного Суду постановою від 13.07.2022 року, розглядаючи касаційну скаргу позивача, має дати відповідь на питання про те, (а) чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування»; (б) чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна/нікчемна/оспорювана.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

З наведеного вбачається, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19).

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що позивачу прийшлося докласти певних зусиль для захисту свого права на отримання пільг, які йому належать, як діючому військовослужбовцю.

При цьому зазначений у позові розмір моральної шкоди, з урахуванням таких засад цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність, на думку суду є завищеним. Тому моральна шкода підлягає до відшкодування лише частково, в розмірі, який суд за своїм внутрішнім переконання вважає достатнім, а саме в сумі 1 000 грн.

Керуючись ст. 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» про захист прав споживачів задовольнити частково.

Визнати незаконною відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» () у проведенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) перерахунку сплачених відсотків за кредитними договорами № 7764123 від 30.07.2024 року та № 7820857 від 08.08.2024 року.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» () провести перерахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачених відсотків та сум заборгованості за кредитними договорами № 7764123 від 30.07.2024 року та № 7820857 від 08.08.2024 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» (, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86 Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у сумі 1000 (одна тисяча) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 09.12.2024 року.

Суддя Cергій ГАНОШЕНКО