У Х В А Л А

24 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 824/16/24

провадження № 61-7501ав24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

за участю секретаря судового засідання - Михнюк В. М.,

за участю:

представника позивача- ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Гука Олексія Олеговича ,

розглянувши заяву Гука Олексія Олеговича про зупинення провадження у справі за заявою ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Асоціація юридичних фірм України» від

23 листопада 2023 року у справі №03/10-2023-1 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення збитків та штрафів за договорами позики грошових коштів до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 824/202/2018,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Асоціація юридичних фірм України» від 23 листопада 2023 року у третейській справі № 03/10-2023-1 позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення збитків та штрафів за договорами позики частково задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 збитки у розмірі

1 869 753,30 грн;

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 реєстраційний збір у розмірі 44 990,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Асоціації «Асоціація юридичних фірм України» витрати третейського збору, пов`язані з вирішенням спору, в загальному розмірі 127 908,29 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Асоціації «Асоціація юридичних фірм України» витрати третейського збору, пов`язані з вирішенням спору, в загальному розмірі 62 566,35 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Асоціація юридичних фірм України» від 23 листопада 2023 року у справі № 03/10-2023-1 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення збитків та штрафів за договорами позики грошових коштів відмовлено.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Асоціація юридичних фірм України» від 23 листопада 2023 року у справі №03/10-2023-1 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення збитків та штрафів за договорами позики грошових коштів залишено без змін.

23 травня 2024 року ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник Гук О. О. , через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду апеляційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року, у якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Асоціація юридичних фірм України» від 23 листопада 2023 року у справі № 03/10-2023-1 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення збитків та штрафів за договорами позики грошових коштів та скасувати повністю вказане рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження та витребувано матеріали справи.

Матеріали справи надійшли до Верховного Суду з Київського апеляційного суду 12 липня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2024 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

16 жовтня 2024 року адвокат Гук О. О., діючи в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до Верховного Суду із заявою про зупинення провадження у справі, в якій просив зупинити провадження у цій справі до закінчення розгляду Верховним Судом справи № 824/202/2018 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року за заявою ОСОБА_4 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Асоціація юридичних фірм України»

від 01 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви представник відповідача посилався на об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи № 824/202/2018, в якій встановлюються обставини щодо недійсності будь-яких вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 за договорами позики від 16 серпня 2017 року, від 02 жовтня

2017 року та від 06 листопада 2017 року. Так, Київським апеляційним судом в ухвалі від 15 серпня 2024 року встановлено, що у зв`язку зі зверненням стягнення на всі предмети іпотеки в позасудовому порядку, будь-які вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 не створюють жодних юридичних наслідків для останнього, відтак кредитор позбавлений права вимоги від боржника виконання його обов`язку, а боржник не зобов`язаний виконувати такі вимоги, оскільки вони є недійсними як в силу положень закону, так і в силу договірних умов. Натомість предметом розгляду у цій справі є вимоги про стягнення збитків та штрафів, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за зазначеними договорами позики .

У судовому засіданні представник відповідача Гук О. О. підтримав заяву про зупинення провадження у справі та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про зупинення провадження у справі, зазначивши, що у справі № 824/202/2018 розглядається питання щодо визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню за основним зобов`язанням, тоді як предметом розгляду у цій справі є відшкодування збитків, сума яких не є частиною боргу за основним зобов`язанням. Вказала, що при розгляді заяви про скасування рішення третейського суду суд не перевіряє рішення третейського суду на відповідність нормам матеріального права, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для його скасування, визначених частиною третьою статті 51 Закону України "Про третейські суди" та статтею 458 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Верховний Суд, вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає заяву представника відповідача Гука О. О. про зупинення провадження у справі такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Аналізуючи питання щодо зупинення провадження у цивільній справі, Верховний Суд виходить із того, що зупинення провадження у справі зумовлює тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи та щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Пункт 6 частини першої статті 251 ЦПК України визначає, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт 5 частини першої статті 253 ЦПК України).

Метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Отже, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній зі справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.'

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14 лютого

2022 року у справі №.357/10397/19 та від 26 березня 2024 року № 907/882/22:

Верховний Суд у постанові від 01 березня 2024 року у справі № 910/17615/20 виснував, що: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

При цьому, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження

у справі. Взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 червня 2019 року

у справі № 910/12694/18.

У справі № 824/202/2018 вирішується питання щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за заявою ОСОБА_4 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Асоціація юридичних фірм України»

від 01 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики.

Натомість у цій справі предметом розгляду є скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Асоціація юридичних фірм України»

від 23 листопада 2023 року у справі №03/10-2023-1 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення збитків та штрафів за договорами позики грошових коштів.

Виходячи з приписів чинного законодавства при розгляді заяви про скасування рішення третейського суду суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому та по суті заявлених і розглянутих вимог, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для його скасування, визначених частиною третьою статті 51 Закону України "Про третейські суди" та статтею 458 ЦПК України (подібні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20 липня 2021 року у справі № 873/11/21, від 15 липня 2021 року у справі

№ 876/20/21, від 10 червня 2021 року у справах № 873/16/21, № 873/13/21,

№ 873/63/20, від 26 травня 2021 року у справі № 873/17/21, від 27 травня

2021 року у справі № 803/159/20).

Обґрунтовуючи заяву про зупинення провадження у справі, представник відповідача посилався на об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи № 824/202/2018, в якій встановлюються обставини щодо недійсності будь-яких подальших вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 за договорами позики від 16 серпня 2017 року, від 02 жовтня 2017 року та від

06 листопада 2017 року, проте представник відповідача у заяві не обґрунтував належним чином пов`язаність вказаних справ, не зазначив обставини, які б давали обґрунтовані та беззаперечні підстави для висновку про необхідність зупинення провадження у цій справі.

Заперечення представника позивача ОСОБА_5 проти заяви про зупинення провадження у справі заслуговують на увагу, оскільки вирішення питання про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Асоціація юридичних фірм України» від 23 листопада 2023 року у справі №03/10-2023-1 не стосується виконання основного зобов`язання, яке є предметом розгляду у справі № 824/202/2018, а розмір стягнутих за оскаржуваним в цьому провадженні рішенням третейського суду сум не є частиною боргу за основним зобов`язанням.

Отже, Верховний Суд не встановив об`єктивної неможливості вирішення цієї справи до розгляду справи № 824/202/2018 та вважає, що зібрані у цій справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У зв`язку із викладеним, відсутні визначені процесуальним законом підстави для задоволення заяви представника відповідача Гука О. О. , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про зупинення провадження у справі.

Керуючись статтею 251 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Гука Олексія Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , про зупинення провадження у справі № 824/16/24 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 824/202/2018 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року за заявою ОСОБА_4 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації «Асоціація юридичних фірм України» від 01 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Повне рішення складено 25 жовтня 2024 року.

Судді В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська