КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/5800/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Максимук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Посікіри Романа Романовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 травня 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є споживачем центрального опалення та гарячої води, які постачає йому позивач за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач своєчасно не сплачувала кошти за надані позивачем послуги, у зв`язку з чим, за нею утворилась заборгованість у розмірі 91 530,81 грн, яка складається з суми заборгованості за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 51 206,05 грн, суми заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 40 324,76 грн.

Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 травня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість у розмірі 91 530,81 грн, яка складається з заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води та за спожиті послуги постачання з централізованого опалення, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн, а також 33,00 грн витрат, пов`язаних з отриманням інформаційних запитів, а всього 93 833,81 грн.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, адвокат Посікіра Р.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити повність у задоволенні позову.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що квартира за адресою АДРЕСА_1 за період нарахування не використовувалася, в цей період у квартирі ніхто не проживав, крім того, централізоване опалення було відключене з 24.09.2009 року.

Представник апелянта зазначив, що 24.09.2009 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ТОВ «Кевельська-Житлосервіс» з проханням відключити централізоване опалення у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а також не нараховувати оплату за користування опалення.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що з 29.05.2020 року відповідачка не була власником квартири, по якій нарахована заборгованість з оплати спожитих послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, оскільки з 29.05.2020 року приватний нотаріус зареєстрував право власності на квартиру за Акціонерним товариством Акціонерний комерційний банк «Аркада» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.05.2020 року за № 52441505, а отже, не повинна нести відповідальність за невиконання зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Тому представник апелянта вважає, що за період з 01.06.2020 року по 31.07.2021 року позивач незаконно нараховує заборгованість ОСОБА_1 , у розмірі 18 625,01 грн (вихідне сальдо на 01.08.2021 року - вихідне сальдо на 01.06.2020 року (53 053,17 грн - 34 428 грн).

Зазначав, що 11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено Договір № 602-18 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» передав позивачу право вимоги з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг. У витягах Додатків № 2 та № 3 йдеться про заборгованість ОСОБА_1 за послуги гарячого водопостачання - 12784,10 грн, за послуги централізованого опалення - 27 540,66 грн.

Звернув увагу суду апеляційної інстанції, що позивачем до позовної заяви долучено розрахунок заборгованості від 01.08.2021 року, відповідно до якого нарахована заборгованість у сумі 40324,76 грн за період з листопада 2018 року по липень 2021 року (а не до 11.10.2018 року, як зазначено в Договорі № 602-18 про відступлення прав вимоги).

Також представник апелянта обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги просив суд апеляційної інстанції застосувати наслідки спливу позовної давності до частини вимог, оскільки КП «Київтеплоенерго» звернулось з позовною заявою до ОСОБА_1 19.10.2021 року, тому на переконання представника апелянта, вся заборгованість, яка виникла до 19.10.2018 року є такою, яка нарахована за межами позовної давності.

Крім того, представник апелянта в апеляційній скарзі заявив клопотання про поновлення строку для подання про застосування наслідків спливу позовної давності.

Обгрунтовуючи вказане клопотання, посилався на те, що ОСОБА_1 не знала про відкриття провадження у справі № 754/21959/21, а також про існування оскаржуваного рішення. Копія позовної заяви з ухвалою про відкриття провадження була повернута до суду у зв`язку з закінчення терміну зберігання, а копія оскаржуваного рішення була повернута ПАТ «Укрпошта» на адресу суду з відміткою в довідці пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, відповідача було неналежно повідомлено про розгляд справи № 753/21959/21, у зв`язку з чим вона не мала можливості подати заяву про застосування наслідків спливу позовної давності до частини вимог КП «Київтеплоенерго».

Як вбачається з матеріалів справи, 04 листопада 2021 року Дарницьким районним судом м. Києва зроблено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» про отримання відомостей щодо реєстрації місця проживання відповідачки - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 60).

Як вбачається з інформації наданої відповідним органом реєстрації місця перебування та місця проживання особи, відповідачка ОСОБА_1 не значиться зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 61).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.11.2021 року відкрито провадження у даній справі (а.с. 62-63).

В подальшому супровідним листом суду першої інстанції від 09.11.2021 року направлено копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками для відповідача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 64), однак поштова кореспонденція повернулась до суду першої інстанції з відміткою в довідці пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 69).

З урахування викладеного, суд апеляційної інстанції вважає наведені представником апелянта обставини, як підстава пропуску строку поважними та приходить до висновку про поновлення строку відповідачу для подання заяви про застосування наслідків спливу позовної давності.

27 жовтня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представник позивача, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги щодо строків позовної давності, представник позивача вважає, що КП «Київтеплоенерго» не було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з оплати послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, спожитих з березня 2017 року по липень 2021 року включно, посилаючись на п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Крім того представник позивача вказував на те, що в апеляційній скарзі відповідач не викладає жодного заперечення та надає докази, що в квартирі АДРЕСА_3 відсутнє надання послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, документи, визначені законодавством про неналежне надання послуг позивачем, неправомірне нарахування заборгованості. Тому представник позивача вважає, що відповідачка зобов`язана оплатити спожиті послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Також представник позивача зазначив, що з заявами про відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води або із заявами про надання неякісних послуг відповідачка у встановленому законом порядку не звертався.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що суд вважав встановленим факт порушення прав позивача, оскільки відповідач не належним чином сплачує за надані їй житлово-комунальні послуги у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість, що станом на 01 серпня 2021 року становить 91 530,81 грн, яка складається з заборгованості за послуги з постачання гарячої води та послуги постачання з централізованого опалення, тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 91 530,81 грн є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП ««Київтеплоенерго».

На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.

ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 29.05.2020 року ОСОБА_1 не є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 88-92).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11 жовтня 2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води.

Відповідно до пункту 3.4.2 договору новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованості.

Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 за період з 01 травня 2018 року по 30 липня 2021 року заборгованість складає 51206,05 грн (заборгованість за послуги централізованого опалення у розмірі 28 332,35 грн, заборгованість за послгуи централізованого постачання гарячої води у розмірі 22 873,70 грн).

Крім того, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 40 324,76 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що звертаючись з позовною заявою позивач додав до неї інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з якої вбачається, що 29.05.2020 року право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за Акціонерним товариством акціонерний комерційний банк «Аркада» (а.с. 5).

06 лютого 2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду та в подальшому 13 лютого 2024 року на поштову адресу апеляційного суду надійшли письмові пояснення від представника позивача - ОСОБА_2 , в яких зазначила, що станом на 01.02.2024 року заборгованість по квартирі АДРЕСА_3 з урахуванням оплат відповідача становить:

- Заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року централізованого опалення у розмірі 0,00 грн.

- Заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн.

- Заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн.

- Заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн.

У зв`язку з викладеним представник позивача просив суд апеляційної інстанції закрити провадження в частині стягнення з відповідача на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 27 540,66 грн, заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 12 784,10 грн, заборгованості за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 28 332,35 грн, заборгованості за спожиті з 01.052018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 22 873,70 грн.

Також просив стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2270 грн та витрати пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд апеляційної інстанції враховуючи надану представником позивача довідку про те, що станом на 01.02.204 року у відповідача ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість за централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води відсутня, вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та закриттю провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 377 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що під час розгляду спору відповідачем були усунуті обставини, що стали предметом спору, заборгованості по наданим послугам відсутня перед споживачем, отже відсутній предмет спору, а тому на підставі ч. 1 п. 2 ст. 255 ЦПК України провадження у справі підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Що стосується судових витрат, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 199/9188/16-ц зазначив, що правовий аналіз ч.3 ст.142 ЦПК України дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з письмових пояснень представника позивача від 02 лютого 2024 року № 4/05.1/1311 вбачається, що їх фактичний зміст не свідчить про відмову позивача від позову, внаслідок задоволення їх відповідачем під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції, тому колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2270 грн, а також витрат пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно у розмірі 33 грн.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 2 ч. 1 статті 255 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 374, 377 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Посікіри Романа Романовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 травня 2022 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн, а також витрати пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно у розмірі 33 (тридцять три) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Реквізити сторін:

Позивач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», , адреса: 01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст постанови складено «23» лютого 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник