Справа № 367/7635/24
Провадження №2/367/4884/2024
УХВАЛА

Іменем України

про закриття провадження

09 грудня 2024 року м. Ірпінь Київської області

Ірпінський міський суд Київської області в складі головуючої судді Лещенко О.В.

при секретарі Михайловій І.П.,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

До Ірпінського міського суду Київської області 30.07.2024 року надійшла подана представником позивача адвокатом Неродою АІ. позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 30.07.2024 визначено головуючого суддю Лещенко О.В.

Згідно акту складеного 07.10.2024 року секретарями суду цивільної канцелярії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 цивільну справу №367//7635/24 фактично було передано судді Лещенко О.В. 07.10.2024 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

З метою перевірки дотримання позивачем правил підсудності при зверненні до суду з цивільним позовом про розірвання шлюбу було здійснено запит до Відділу ведення реєстру територіальної громади Ірпінської міської ради від 07.10.2024 року щодо відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_2 .

Додатково судом було здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру від 07.10.2024 року щодо адреси реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Згідно відповіді № 831415 від 07.10.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , дата реєстрації 20.10.2010.

Згідно відповіді Відділу ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 08.10.2024 р. № 08.2-07/5183 по облікам реєстру територіальної громади м. Ірпінь значиться ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09.10.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. У вказаній ухвалі судом роз`яснено учасникам справи, зокрема, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане відповідачем разом з поданням відзиву. Відповідно до ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Судом учасників справи попереджено про недопустимість зловживання процесуальними правами шляхом подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; умисного неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі, тощо. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. У разі, якщо подання скарги, заяви, клопотання буде визнане зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З огляду на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, фіксація судового засідання технічними хзасобами не здійснювалась.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати до суду заяви та клопотання.

Відповідач, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами у справі, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк до суду не подав, своєї позиції щодо заявлених позивачем вимог про розірвання шлюбу не висловив.

11.10.2024 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява відповідача про долучення до матеріалів справи копії рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03.10.2024 року у справі № 752/16285/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Вирішуючи клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи копії рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03.10.2024 року у справі № 752/16285/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу суд враховує, що згідно з ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Судом встановлено, що долучена до зазначеного клопотання відповідача копія рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03.10.2024 року у справі № 752/16285/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу не завірена належним чином, та в матеріалах справи відсутнє підтвердження надсилання (надання) його копії позивачу. А тому суд не бере до уваги відповідні докази.

У статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Відповідно до статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. З наведеного убачається, що суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі № 910/3191/20; від 24.10.2024 року у справі № 752/8103/13-ц.

Як убачається з відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень у ЄДРСР опубліковано рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03.10.2024 року у справі № 752/16285/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, яким суд, зокрема: «вирішив позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити; шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області за актовим записом № 349, розірвати; рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду».

При цьому у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відомості щодо оскарження вказаного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03.10.2024 року у справі № 752/16285/24.

Таким чином убачається, що судове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03.10.2024 року у справі № 752/16285/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, набрало законної сили та є чинним на час розгляду судом справи № 367/7635/24.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. За змістом ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 725/3821/23, провадження № 61-15366св23).

Убачається, що сторона позивача, будучи представленою вказаним адвокатом та повідомленою про обов`язок добросовісно користуватися процесуальними правами, зважаючи на наявність судового рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03.10.2024 року у справі № 752/16285/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, до закінчення встановленого ЦПК України строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами, не скористалась правом подати заяву про відмову від позову, залишення позовної заяви без розгляду або про закриття провадження у справі з огляду на наявність рішення суду між тими ж сторонами і з тих же підстав, яке набрало законної сили.

Від вищевказаного представника позивача 02.12.2024 року до суду надійшло клопотання, в якому вона просить суд: здійснити розгляд справи № 367/7635/24; прийняти відповідне рішення суду.

Суд, вивчивши матеріали справи, ознайомившись з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а саме рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03.10.2024 року у справі № 752/16285/24, дійшов такого висновку.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема набрали законної сили рішення суду у справі, ухвалені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Так як предметом спору в даній справі є суспільні відносини щодо припинення шлюбу між подружжям на підставі його розірвання за заявою одного із подружжя, і є рішення суду між тими ж сторонами і з ти х же підстав, яке набрало законної сили, то провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, так як набрало законної сили рішення, яким вирішено спір.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 353 ЦПК України ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 13, 49, 95, 142, 255 ч.1 п.3, ч.3, 256 ч.2, 353 ч. 1 п.15 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, із тих самих підстав, - не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (ч. 2 ст. 261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя: О.В. Лещенко