КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 379/527/23 Головуючий у суді першої інстанції - Музиченко О.О.
Номер провадження № 22-ц/824/4759/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Сукач О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 12 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей та просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Таращанського районного суду Київської області від 03 лютого 2020 року на її користь на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 5 000 грн до 30 000 грн.

В подальшому, у липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із клопотанням про поновлення процесуального строку для витребування доказів по справі (а.с.69-70, т. 2), у якому позивачка просила поновити строк та витребувати ряд доказів.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 12 липня 2023 року у задоволенні клопотання позивачки ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку для витребування доказів відмовлено. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд дійшов передчасного висновку про наявність беззаперечних підстав для залишення позову без розгляду та відсутності фактичних і правових підстав для задоволення клопотання про поновлення строку для витребування доказів.

ОСОБА_1 не погоджується з висновком суду про те, що вживати заходи для витребування доказів вона почала через два місяці після відкриття провадження в даній справі, після подання відповіді на відзив, оскільки вжиття заходів з витребування доказів пов`язано із ознайомленням нею у червні 2023 року із відзивом відповідача на позов, в якому ОСОБА_2 заперечував обставини та підстави позову. Саме для спростування його доводів позивачу стало необхідно витребувати додаткові докази.

Наголошує апелянт й на тому, що докази, які вона має намір отримати, мають важливе значення для розгляду справи, проте останні є інформацією з обмеженим доступом, а відтак вона позбавлена можливості отримати їх самостійно.

Формальний підхід суду першої інстанції до розгляду клопотання про поновлення строку на витребування доказів, не сприяння повному та всебічному розгляду справи, на думку ОСОБА_1 , призводить до обмеження права дітей на отримання аліментів у більшому розмірі.

Апелянт вважає помилковим висновок суду щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку із її неявкою в судові засідання, оскільки 08 травня 2023 року вона не нехтувала своїми процесуальними правами та надіслала на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи без її участі, що виключає можливість застосування такого поняття як «повторна неявка».

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду суд керувався положеннями ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та виходив з того, що у зв`язку із неявкою позивача суд позбавлений можливості вирішити справу по суті. Натомість, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови його належного повідомлення, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Апелянт вважає, що на відсутність повторності неявки сторони позивача вказує й те, що на судове засідання 27 червня 2023 року, що передувало залишенню позову без розгляду, нею було подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке задоволено судом, а відтак причини неявки визнано судом поважними.

Разом з тим, в клопотанні про витребування доказів нею зазначено причину неможливості бути присутньою в судовому засіданні та прохання розглянути клопотання без її участі.

ОСОБА_1 заперечує зловживання нею своїми правами та вказує, що з п`яти судових засідань вона подала клопотання про відкладення тільки двох з них з причин, що є поважними та не залежали від неї, натомість три судові засідання вона просила проводити без її участі. Звертає увагу, що її явку в судове засідання не було визнано обов`язковою, а тому суд мав можливість розглянути справу за наявними матеріалами справи.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 12 липня 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

28 листопада 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , у якому вказує, що в судове засідання 10 травня 2023 року позивач не з`явилась та подала клопотання про розгляд справи саме в судовому засіданні - 10 травня 2023 року без її участі. Таке судове засідання було відкладено за клопотанням представника відповідача, через не отримання судом та позивачем відзиву на позовну заяву.

На наступне судове засідання 23 травня 2023 року ОСОБА_1 подала клопотання про відкладення розгляду справи через не отримання нею відзиву на позовну заяву. Та в подальшому не з`явилась в судове засідання 07 червня 2023 року, хоча і була належним чином повідомлена про дату розгляду справи. Судове засідання було відкладено у зв`язку з її неявкою до суд без поважних причин та не поданням нею клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача вказує, що на розгляд справи 27 червня 2023 року ОСОБА_1 також не з`явилась, надавши суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із її зайнятістю в іншому судовому засіданні. Дане клопотання було задоволено судом та відкладено розгляд справи.

Представник відповідача зазначає, що в судове засідання 12 липня 2023 року ОСОБА_1 в черговий раз не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена в підсистемі Електронний суд, при цьому направила клопотання про поновлення процесуального строку на витребування доказів, в якому просила суд розглянути саме це клопотання без її участі. Заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.

Вважає, що за таких умов суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення про залишення позову без розгляду, а клопотання про поновлення строку та витребування залишено без задоволення, оскільки ОСОБА_1 є адвокатом та обізнана з процесуальними строками на вчинення процесуальних дій, поважних причин пропуску такого строку не навела. Крім того, аналогічне за змістом клопотання вже розглядалось судом та в його задоволенні було відмовлено.

Враховуючи викладене у відзиві, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 просить залишити вимоги апеляційної скарги без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

При апеляційному розгляді справи представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідач по справі та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явились, а тому апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи у відсутність осіб, належних чином повідомлених про розгляд справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, щовраховуючи належне повідомлення позивачки про всі судові засідання в цій справі, що підтверджується наявним в матеріалах справи доказами, зважаючи на неявку позивачки у чотири судові засідання (23.05.2023, 07.06.2023, 27.06.2023 та 12.07.2023) поспіль та неподання нею заяви про розгляд справи за її відсутності, - суд вважав за необхідне на підставі положень частини п`ятої статті 223 ЦПК України та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України залишити цей позов без розгляду. Крім того, суд першої інстанції також відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку для витребування доказів у зв`язку із тим, що суд не встановив жодних поважних причин пропуску пропущеного процесуального строку, встановленого законом.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей та просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Таращанського районного суду Київської області від 03 лютого 2020 року на її користь на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 5 000 грн до 30 000 грн (а.с.1-70, т.1).

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 18 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження в цій справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 10 травня 2023 року (а.с.81-82, т.1).

08 травня 2023 року на адресу районного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 , відповідно до якого позивачка просила розглядати справу 10 травня 2023 року без її участі (а.с.95-97, т.1).

Відповідно до протоколу судового засідання від 10 травня 2023 року судове засідання було відкладено за клопотанням представника відповідача у зв`язку із не отримання відзиву судом та позивачкою на 23 травня 2023 року (а.с.100-101, т.1).

22 травня 2023 року на адресу районного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 , відповідно до якого позивачка просила відкласти розгляд даної справи, яку призначено на 23 травня 2023 року (а.с.163-165, т.1).

Відповідно до протоколу судового засідання від 23 травня 2023 року ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явилась й суд задовольнив клопотання позивачки про відкладення розгляду справи й призначив наступне судове засідання на 07 червня 2023 року (а.с.166-167, т.1).

06 червня 2023 року на адресу районного суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, а також клопотання про витребування доказів, відповідно до якого просила розглянути вказане клопотання без її участі (а.с.188-231, 232-234, т.1).

Відповідно до протоколу судового засідання від 07 червня 2023 року ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явилась й суд відклав розгляд справи на 27 червня 2023 року у зв`язку із відсутністю заяви позивачки про розгляд справи без її участі і не повідомлення позивачкою причин неявки в судове засідання (а.с.244-246, т.1).

26 червня 2023 року на адресу районного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 , відповідно до якого позивачка просила відкласти розгляд даної справи, яку призначено на 27 червня 2023 року, у зв`язку з її зайнятістю, як представника, в розгляді іншої справи(а.с.53-57, т.2).

Відповідно до протоколу судового засідання від 27 червня 2023 року ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явилась й суд задовольнив клопотання позивачки про відкладення розгляду справи й призначив наступне судове засідання на 12 липня 2023 року (а.с.64-65, т.2).

Судова повістка про виклик ОСОБА_1 в судове засідання на 12 липня 2023 року доставлена до електронного кабінету позивачки в підсистемі «Електронний суд» 27 червня 2023 року (а.с.68, т.2).

05 липня 2023 року засобами поштового зв`язку позивачка подала заяву про поновлення процесуального строку для витребування доказів, відповідно до якого просила вказане клопотання розглядати без її участі (а.с.69-82, т.2).

Відповідно до протоколу судового засідання від 12 липня 2023 року ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явилась (а.с.152, т.2).

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 12 липня 2023 року (з урахуванням ухвали Таращанського районного суду Київської області від 19 вересня 2023 року про виправлення описки щодо дати оскаржуваної ухвали) у задоволенні клопотання позивачки ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку для витребування доказів відмовлено. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей залишено без розгляду (а.с.154-158, т.2).

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3 ст.13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно із частинами першої та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Згідно зі статтею 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

За змістом частини першої, другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

За правилами пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача.

При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21.

Отже, залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне.

При цьому процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду при неповідомленні причин неявки. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд має право залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності, забезпечити участь у розгляді справи його представника. Заява про розгляд справи за відсутності позивача може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно з вимогами процесуального закону суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також вказані норми законодавства не містять вказівки і на те, що для визнання неявки в судове засідання повторною попередня неявка повинна бути такою, що відбулася лише з невідомих суду причин, або з причин, що визнані судом неповажними. Правове значення в цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідна правова позиція викладена у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17, в якій погоджуючись із судовими рішеннями про залишення позову без розгляду, Верховний Суд зазначив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Наслідки у вигляді залишення позову без розгляду настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, провадження № 11-126заі22.

Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Це забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору (постанови Верховного Суду, від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц, від 12 травня 2022 року у справі № 645/5856/13-ц).

Так, дослідивши матеріали справи апеляційним судом було встановлено, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду з підстав повторної неявки позивача в судові засідання, які були призначені на 27 червня 2023 року та 12 липня 2023 року.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_1 була належним чином повідомлена та обізнана про судове засідання, яке було призначено на 27 червня 2023 року, що вбачається із поданого нею клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що вона буде зайнята в іншому судовому засідання як представник (а.с.53-57, т.2).

Суд першої інстанції задовольнив вказане клопотання позивача та відклав розгляд справи на 12 липня 2023 року.

В подальшому, 05 липня 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення процесуального строку для витребування доказів, з якого вбачається, що позивачка по справі повідомлена та обізнана про судове засідання, яке було призначено на 12 липня 2023 року й просить розглянути подане клопотання про поновлення процесуального строку для витребування доказів без її участі.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивачка по справі подавала до суду першої інстанції клопотання про розгляд даної справи у її відсутність. Таким доказом не може бути і згадане клопотання про поновлення строку для витребування доказів, оскільки відповідно до його змісту ОСОБА_1 просила розглянути без її участі лише дане клопотання, а не справу в цілому.

Посилання апелянта на те, що вказане клопотання суд трактував невірно й позивачка просила розглядати справа без її участі апеляційний суд сприймає критично, оскільки вказане спростовується текстом самого клопотання.

Апеляційний суд також відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги про те, що позивачка просила здійснювати розгляд справи без її участі також 10 травня 2023 року.

Так, 08 травня 2023 року на адресу районного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 , відповідно до якого позивачка просила розглядати справу 10 травня 2023 року без її участі (а.с.95-97, т.1).

Відповідно до протоколу судового засідання від 10 травня 2023 року судове засідання було відкладено за клопотанням представника відповідача у зв`язку із не отримання відзиву судом та позивачкою на 23 травня 2023 року (а.с.100-101, т.1).

Вказані обставини свідчать про те, що 08 травня 2023 року позивачка подала клопотання про розгляд справи без її участі лише щодо судового засідання, яке було призначено на 10 травня 2023 року, а не щодо розгляду вказаної справи без її участі в цілому.

Крім того, системний аналіз матеріалів справи, а саме поданих позивачкою клопотань, дає підстави для висновку, що позивачка виявляла бажання брати участь в судових засіданнях особисто й саме тому просила їх відкласти на іншу дату. Що підтверджується зокрема і клопотаннями позивачки поданих суду, 23 травня 2023 року ( а.с. 163 т.1), 27 червня 2023 року ( а.с. 53 т.2), що свідчить про бажання брати безпосередню участь позивачки при розгляді вказаної справи. Разом з тим, ОСОБА_1 в судові засідання не з`являлась.

Апеляційний суд зауважує, що саме позивач, як особа, яка ініціювала судовий процес з метою захисту своїх прав, свобод та інтересів, має бути зацікавлений у тому, щоб організувати належне та своєчасне повідомлення суду про причини своєї неявки, або надсилання відповідного клопотання про розгляд справи без його участі.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що залишаючи позов без розгляду поважність причин неявки в судове засідання пов`язується лише з першою неявкою, а при повторній неявці позов залишається без розгляду незалежно від причин такої неявки, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17.

Правове значення при залишенні позову без розгляду має лише належне повідомлення позивача чи його представника про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач була достовірно обізнана завчасно про дату розгляду справи призначену судом на 12 липня 2023 року, що підтверджується змістом поданого нею клопотання від 02 липня 2023 року ( а.с. 70 т.2), однак у судове засідання не з`явилася.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Так, згідно ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Будучи належно повідомленим та не з`явившись двічі поспіль в судове засідання, позивач очевидно та поза всяким розумним сумнівом діяв на власний розсуд та за своєї розсудливості і обачливості мав передбачати наслідки таких процесуальних дій.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального права свого підтвердження не знайшли. Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Оскільки суд дійшов правомірного висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, то апеляційний суд не вбачає правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в частині щодо вирішення питання про поновлення процесуального строку для витребування доказів.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 12 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 22 лютого 2024 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв