Номер провадження: 22-ц/813/3368/24
Головуючий у першій інстанції Далеко К.О.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 22 вересня 2023 року

за поданням Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року до Суворовського районного суду м. Одеси звернувся Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні у Суворовському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться зведене виконавче провадження № НОМЕР_3, до складу якого входять:

1. Виконавче провадження № НОМЕР_4 з виконання виконавчого листа 1527/19740/12 виданий 01.02.2018 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» суми боргу 1598,08 доларів США, пені 18776 гривень та судових витрати 800 гривень, що складає в загальному розмірі 62996,43 гривень. 08 липня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника ОСОБА_1 зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення відносно неї завідомо неправдивих відомостей.

2. Виконавче провадження № НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа №2-3327/11 виданий 15.03.2013 Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитом у сумі 11030,01 доларів США, та судових витрат у розмірі 498 гривень. За вказаним виконавчим провадженням 03.12.2019 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано ОСОБА_1 подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення відносно неї завідомо неправдивих відомостей.

Рішення на сьогоднішній день боржником ОСОБА_1 не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогами ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

В ході проведення заходів примусового характеру, державним виконавцем було встановлено, що боржник працевлаштована в Одеському національному морському університеті на посаді старшого інспектора та отримує заробітну плату.

21 жовтня 2021 року Головним державним виконавцем відділу на підставі ст.ст. 18, 28, 32, 52 Закону України «Про виконавче провадження» було примусово списано з рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 частково заборгованість у розмірі 8642,59 гривень, які було перераховано за належністю.

Наразі стягнення із заробітної плати не проводяться, так як боржник звільнена.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що рухоме та нерухоме майно за боржником ОСОБА_1 не значиться, інформація щодо джерел отримання доходів відсутня.

Враховуючи, що ОСОБА_1 на сьогоднішній день не виконала рішення суду, декларацію не надала, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснювала, на прийом до виконавця не з`являлась, про поважні причини такої неявки ані особисто, ані через представників, виконавцю не повідомлялося, у зв`язку з чим державний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням та просить суд тимчасово обмежити право ОСОБА_1 у виїзді за межі України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 22 вересня 2023 року постановлено подання Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) - задовольнити. Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ). Виконання тимчасового обмеження доручити Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Ухвала суду вмотивована тим, що на підставі досліджених доказів встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від добровільного виконання судового рішення, а тому у суду є всі підстави для задоволення подання державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у прав виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 22.09.2023 року, щодо тимчасового обмеження її у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що ухвала суду першої інстанції була винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не підтверджені жодними належними, допустимими та достовірними доказами, внаслідок чого були порушені її права.

Вказує на те, що вона не знала та не могла знати про початок судового розгляду подання ВДВС, оскільки не була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду подання судом.

Апелянт наголошує, що твердження ВДВС про те, що нею не виконані вимоги постанов про відкриття виконавчого провадження датованих 03.12.2019 та 08.07.2020, а саме не надано декларацію про доходи та майно, не зважаючи на попередження її про відповідальність неподання такої декларації, є відвертою маніпуляцією, оскільки жодного доказу надіслання, та тим більше отримання нею вказаних постанов про відкриття виконавчого провадження ВДВС не надає. На її думку, цими діями державний виконавець намагається приховати неналежне виконання своїх посадових обов`язків, під час здійснення виконавчих проваджень за №№ НОМЕР_3, НОМЕР_4 та видати їх за начебто умисне ухилення нею від виконання рішення суду. Крім того, державним виконавцем не виконано вимоги статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не надано їй, як стороні виконавчого провадження, можливості бути обізнаною в існуванні відкритого, щодо неї виконавчого провадження, ознайомитись з його матеріалами, а також не роз`яснено їй її права та обов`язки. Також, звертається увага на те, що з моменту відкриття першого виконавчого провадження 03.12.2019 та до моменту її звільнення з займаної посади старшого інспектора у Одеському національному морському університеті 08.08.2022, державний виконавець не спромігся розпочати утримання з її заробітної плати, а лише зазначив у поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, що вона працювала, однак, стягнення не проводитися із заробітної плати, так як боржник звільнена.

Підсумовуючи викладене у апеляційній скарзі, апелянтом зазначено, що обмеження права виїзду за межі України, поставило її перед жорстоким вибором, а саме чи дбати про безпеку та добробут сина, який весь час перебуває у Республіці Болгарія, чи доглядати та дбати про своїх стареньких батьків, які через брак коштів та здоров`я залишились в України, де йдуть бойові дії. Вказане рішення суду порушує, не тільки її Конституційні права, права її неповнолітньої дитини та стареньких батьків, а й не дає виконати моральний обов`язок - обов`язок матері та доньки.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Представник заінтересованої особи Головний державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонов О.Ю. ознайомившись з апеляційної скаргою, та скориставшись своїм правом подав відзив на апеляційну скаргу.

В якому зазначає, що апеляційна скарга апелянта є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. У відзиві наголошується, що головний державний виконавець Суворовського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонов О.Ю. здійснив всі необхідні дії, в межах чинного законодавства. Просить звернути увагу, що на його запит Державною прикордонною службою України повідомлено про те, що ОСОБА_1 багаторазово перетинала державний кордон України, починаючи з 07.03.2022 року, та до України досі не повернулась.

Державний виконавець вважає, що на підставі встановлених доказів вбачається, що боржник мав достатньо коштів для пересування (у тому числі фактично проживання/перебування) за кордоном України, маючи при цьому невиконані фінансові зобов`язання за рішенням суду, та не намагаючись виконувати їх навіть частково, та ухиляється свідомо.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник ОСОБА_1 , адвокат Рутушний А.І. в судовому засіданні просив задовільнити апеляційну скаргу його підзахисної та скасувати їй тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Представник стягувача АТ «Ощадбанк» у судовому засіданні просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Представник заінтересованої особи Головний державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонов О.Ю. в судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

На виконанні у Суворовському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться зведене виконавче провадження НОМЕР_5, до складу якого входять:

1.Виконавче провадження НОМЕР_6 з виконання виконавчого листа 1527/19740/12 виданий 01.02.2018 Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» суму боргу 1598,08 доларів США, пеня 18776 гривень та судові витрати 800 гривень, що складає в загальному розмірі 62996,43 гривень.

08 липня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника ОСОБА_1 зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення відносно неї завідомо неправдивих відомостей.

2.Виконавче провадження НОМЕР_5 з виконання виконавчого листа №2-3327/11 виданий 15.03.2013 Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом у сумі 11030,01 доларів США, та судові витрати у розмірі 498 гривень.

За вказаним виконавчим провадженням 03.12.2019 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано ОСОБА_1 подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення відносно неї завідомо неправдивих відомостей.

21.10.2021 року Головним державним виконавцем відділу Тріфоновим О.Ю. керуючись статтями 68, 69, 70 Закону України «Про виконавчі провадження» винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, доходи боржника № НОМЕР_4 та направлена до місця роботи боржника.

21.10.2021 року Головним державним виконавцем відділу Тріфоновим О.Ю. керуючись статтею 1071 ЦК України та статтями 18, 28, 32, 52 Закону України «Про виконавче провадження» винесена та направлена платіжна вимога № НОМЕР_4 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про примусове списання коштів в загальні сумі 69565,07 грн, з арештованого рахунку боржника.

10.11.2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» примусово частково виконав платіжну вимогу та списав залишок що перебував на рахунку в розмірі 8647,59 грн, які в подальшому були перераховані за належністю у порядку Закону.

25.08.2023 на запит виконавця ГУ ДМС в Одеській області повідомило, що дійсно боржника зареєстровано місце проживання за адресою що вказана у виконавчому листі, а саме: АДРЕСА_1 .

Рішення на сьогоднішній день боржником ОСОБА_1 не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогами ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що рухоме та нерухоме майно за боржником ОСОБА_1 не значиться, інформація щодо джерел отримання доходів відсутня. Про об`єктивні причини, які перешкоджають їй сплатити вказану заборгованість, боржник ОСОБА_1 державного виконавця не повідомила.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що боржником ОСОБА_1 рішення суду не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на виконання рішення суду не здійснено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно зі ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання опорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Як убачається із наведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Поряд із цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні у даному випадку свідчить тривале невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Як випливає з аналізу наведених положень закону, підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на боржника - фізичну особу судовим рішенням, а також винна поведінка цієї особи, яка полягає в ухиленні від виконання таких зобов`язань, яку правильно встановив суд першої інстанції.

Так, судом було встановлено, що станом на час розгляду подання рішення суду не виконане, після відкриття виконавчого провадження на користь стягувача примусово стягнуто незначну суму, що вказує на ухилення боржника від виконання рішення суду. Апелянт всупереч свого процесуального обов`язку не довів належними доказами іншого та не спростував цей висновок суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що боржник суму боргу добровільно не сплатив, відсутність можливості сплачувати кошти не довів, пояснення про причини невиконання рішення суду державному виконавцю не надав, адресу фактичного проживання приватному виконавцю не вказав, виїжджав за межі кордону України, що свідчить про ухилення від виконання рішення суду.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що боржником рішення суду дотепер не виконується.

У сенсі положень частини 1 статті 441 ЦПК України застосоване судом тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є заходом забезпечення виконання судового рішення, з огляду на що наявність невиконаного зобов`язання (невиконаного судового рішення) має наслідком відсутність підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Із урахуванням цього, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до боржника обмеження виїзду за межі України, яке є пропорційним легітимній меті забезпечення права на справедливий суд, яке включає право на виконання рішення суду впродовж розумного строку.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що державним виконавцем не було направлено їй копію постанови про відкриття виконавчого провадження, не доведено факт навмисного ухилення боржника від виконання судового рішення, а також посилалася на інші порушення з боку державного виконавця.

Проте, документи виконавчого провадження надсилалися боржнику за її адресом, зазначеним у виконавчому документі (ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»). Заяви про зміну свого місця проживання чи перебування або місцезнаходження, ОСОБА_1 не надано.

10.11.2021 року з рахунку боржниці списана сума в розмірі 8647,59 грн, яка в подальшому була перерахована стягувачу, що свідчить про обізнаність останньої з відкритим виконавчим провадженням.

Таким чином, ОСОБА_1 не було надано суду апеляційної інстанції доказів виконання зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду, тобто апелянт сам порушує Конституційний обов`язок щодо сплати суми боргу та виконання рішення суду про його стягнення.

Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України суд першої інстанції негайно розглянув подання державного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 375 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 22 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький