Справа № 367/7989/23
Провадження №2/367/1891/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

17 січня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області

в складі: головуючої судді - Одарюка М.П.,

за участю секретаря судового засідання: Довгополої І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ірпені цивільну справу № 367/7989/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області, третя особа: Ірпінська державна нотаріальна контора Київської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

В жовтні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом до Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області, третя особа: Ірпінська державна нотаріальна контора Київської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якому просила суд визнати за нею право власності на 14/25 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на 14/25 частин житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить померлій на підставі рішення Ірпінського народного суду від 21.07.1980 року. 21 березня 2012 року бабуся склала заповіт, яким все своє майно на випадок її смерті заповіла позивачці. Позивачка в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі. Однак вирішити питання щодо оформлення спадкових прав на 14/25 частини будинку, який знаходиться за вищевказаною адресою не можливо, оскільки існують розбіжності у написанні імені спадкодавця і документам. В свідоцтві про смерть та у заповіті ім`я бабуся вказано як « ОСОБА_3 », а у рішенні Ірпінського народного суду від 21.07.1980 року ім`я бабусі помилково вказане « ОСОБА_4 ». Водночас виправити описку у судовому рішенні від 21.07.1980 року не представляється можливим, оскільки справи за 1980 рік знищена внаслідок пожежі у Ірпінському міському суді у 2004 році. Відповідно до вказаного рішення суду Ірпінським міським бюро технічної інвентаризації право власності на 14/25 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_5 . Виправити дану невідповідність у написанні імені власника даного будинку після її смерті не є можливим. 10 жовтня 2023 року державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області Журавель А.М. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з причин розбіжності у написані імені спадкодавця.

Представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа, Ірпінська державна нотаріальна контора надала суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу без участі їх представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов наступного висновку.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21 березня 2015 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким все своє майно на випадок її смерті заповідала своїй рідній онучці ОСОБА_1 ( а.с.9).

Згідно копії рішення від 21 липня 1980 року Ірпінського міського народного суду Київської області шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірвано та ОСОБА_7 присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ».

Цим же рішенням суду ОСОБА_7 виділено 14/25 часток будинку АДРЕСА_1 з приміщеннями І-І пл.11,1 кв.м.; І-2 пл.7,8 кв.м.; І-3 пл. 10,9 кв.м.; І-6 пл.12,6 кв.м., половину сараю «Б», сарай «В» визнав право особистої власності на вказану частину будинку ( а.с.8).

Згідно вказаного вище рішення суду ім`я спадкодавця зазначено ОСОБА_9 (російською мовою).

Із копії довідки КП «Північне бюро технічної інвентаризації» від 24.10.2017 року за № 994 вбачається, що за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна житловий будинок АДРЕСА_1 на 14/25 частин на підставі рішення народного суду м. Ірпінь від 21 липня 1980 року ( дата реєстрації 22.10.1980 року) ( а.с.92).

Ірпінський міський суд Київської області надав позивачці відповідь, що справа № 2-792 за 1980 рік за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу та поділ майна була знищена пожежею, яка сталася в ніч з 26 на 27 травня 2004 року у приміщенні Ірпінського міського суду Київської області.

Із копії свідоцтва про народження, свідоцтва про смерть та паспорту спадкодавця вбачається, що ім`я спадкодавця ОСОБА_3 ( а.с.7,10,11).

02 травня 2018 року позивачка звернулась до Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини після смерті її рідної бабусі ОСОБА_2 ( а.с.77).

Постановою державного нотаріуса Ірпінської державної нотаріальної контори Журавель А.М. від 10.10.2023 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області Бова Т.В. 21 березня 2012 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1-279 на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в рішенні Ірпінського міського народного суду Київської області від 21 липня 1980 року по справі № 2-792 власником зазначена ОСОБА_5 , а у свідоцтві про смерть виданому 07 березня 2018 року Виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради місті Ірпеня Київської області та в заповіті посвідченому державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Бова Т.В. від 21 березня 2022 року за реєстровим № 1-279 померла зазначена як ОСОБА_2 ( а.с.16).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК).

Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місце знаходження основної частини рухомого майна ч. ч. 1,2ст. 1221 ЦК.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК) .

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.ч.1,3,5ст. 1268 ЦК).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1ст. 1269 ЦК).

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказ Міністерства юстиції України22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

В пункті 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України.

Так, у статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що спадкодавець була власником 14/25 частин будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Так ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , своєчасно, у встановлений законом шестимісячний термін звернулась із заявою про прийняття спадщини (а.с. 77), та має право на її спадкування, однак в позасудовому порядку позбавлена можливості її оформити, про що свідчить відмова нотаріуса, тому позовні вимоги про визнання права власності підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 11-13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області, третя особа: Ірпінська державна нотаріальна контора Київської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 14/25 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Гостомельська селищна військова адміністрація Бучанського району Київської області, , адреса: 08289, Київська область, смт. Гостомель, вулиця Свято - Покровська, 220:

третя особа: Ірпінська державна нотаріальна контора Київської області, , адреса: 08200 Київська область, м. Ірпінь, вулиця Центральна,55.

Суддя М.П. Одарюк