"16" серпня 2024 р.
Справа № 642/6514/21
Номер провадження 2/642/377/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

13 серпня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді- Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря- Крамарової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

встановив:

27 вересня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 вересня 2021 року визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) Бородіну О.В.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2021 року відкрито провадження по вказаній справі, розгляд справи проводиться у порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче судове засідання.

Розпорядженням Голови Верховного Суду №7/0/9-22 від 14.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м.Полтави.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави Миронець О.К. від 10 березня 2023 року направлено цивільну справу за підсудністю до Ленінського районного суду м.Харкова.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 травня 2023 року визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) Пашнєва В.Г.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05 травня 2023 року прийнято до свого провадження цивільну справу та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30 травня 2023 року клопотання адвоката Жарової-Тітарьової Л.М. про заміну позивача його правонаступником задоволено та замінено позивача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його правонаступника ОСОБА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30 травня 2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, зупинено до залучення до участі у справі правонаступників відповідача ОСОБА_4 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2023 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Залучена до участі в справі ОСОБА_2 як правонаступник відповідача ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16 липня 2024 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом; підготовче засідання у справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

Після уточнення позовних вимог, яке було пов`язано зі смертю відповідача ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 в особі свого представника, адвоката Жаровуої-Тітарьової Л.М., остаточно просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/36 частини будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ; також визнати за ОСОБА_1 право власності на 13/36 частин будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті бабці позивача, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зазначив, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , був придбаний ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , його дідусем та бабцею, в період шлюбу. Право власності на будинок було зареєстровано за ОСОБА_4 , відповідачкою по справі, на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.1982 року. Після смерті ОСОБА_5 спадщину належним чином прийняли його син ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_4 , його донька ОСОБА_6 . ОСОБА_3 трагічно помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв його син, ОСОБА_1 . Дружина спадкодавця, ОСОБА_4 , відмовилася від своєї частки спадщини на користь сина ОСОБА_1 . Мати померлого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавала, свідоцтво про право на спадщину після смерті сина не отримувала. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла. Позивач вважає, що його батько ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті свого батька, ОСОБА_5 , у вигляді 1/6 частини будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ; вважає, що він в передбаченому законом порядку прийняв спадщину після смерті свого батька, ОСОБА_3 , у вигляді 2/3 частин від 1/6 частини будинку, що складає 2/18 (або 4/36) частини будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ; що він в передбаченому законом порядку прийняв спадщину після смерті бабці, ОСОБА_4 , за правом представлення у вигляді 13/36 частин будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання до суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать матеріали справи. Відзиву на позовну заяву не надала. Копію ухвали про поновлення провадження у справі, копію уточненої позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням за її останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду неотриманим.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 01.12.2023 № 591/4832/22 (61-10261св23) -довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Судом встановлено, що право власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 (нині померлою) на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.1982 року, посвідченого нотаріусом 2 ХДНК за р.№ 3-2854, зареєстрованого в КП «Харківське МБТІ» 06.10.1982 року за р.№ 3406., що підтверджується довідкою КП «Харківське МБТІ» від 13.09.2021 року № 1110343 та копією договору купівлі-продажу будинку від 17.09.1982 року.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 18.11.2021 року № 0, ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 14 липня 1973 року в Палаці одруження «Жовтневий» виконавчого комітету Харківської міської ради депутатів трудящих, актовий запис № 723. Відомості про розірвання шлюбу подружжя відсутні. А отже, на день придбання спірного будинку 17.09.1982 року, ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 .

Згідно ст.22 КпШС України, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу від 17.09.1982 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно ст.28 КпШС України, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу, в разі поділу майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнавалися рівними.

Таким чином, судом встановлено, що хоча право власності на спірний будинок було зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 , але спірний будинок є спільним майном подружжя, тому ОСОБА_5 належало право власності на частину вказаного спірного будинку, оскільки він був придбаний в період шлюбу.

ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а/з про смерть від 01.05.2000 року № 4474, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 16.03.2011 року.

Відповідно до ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року, яка діяла на день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , визнавалося, що спадкоємиць прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у керування або володіння спадковим майном. Вказані в цій статті дії повинні були здійснені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в ред. 2004 року, він застосовується до цивільних відносин, які виниклі після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Право ОСОБА_3 на спадщину після смерті батька ОСОБА_5 виникло до набрання чинності Цивільного кодексу України в ред. 2004 року та продовжило існувати після набрання ним чинності.

У відповідності до ст. 1268 ч.3 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини ОСОБА_3 постійно проживав разом з батьком ОСОБА_5 і після його смерті у встановлений законом строк не заявив про відмову від спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 , його син ОСОБА_3 прийняв спадщину, оскільки фактично вступив у керування та володіння спадковим майном: він був зареєстрований і фактично проживав в будинку за адресою АДРЕСА_1 на день смерті батька і продовжував проживати в будинку до дня своєї смерті; вказаний будинок був його єдиним місцем постійного проживання; він після смерті батька проводив будівельні і ремонтні роботи в будинку, провів каналізацію; за власні кошти купував будматеріали для ремонту будинку, особисто приймав участь в будівельних роботах; він сплачував комунальні послуги та податок за будинок; на свій розсуд користувався земельною ділянкою.

Факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті його батька ОСОБА_5 було перевірено державним нотаріусом Другої ХМДНК за довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 14.01.2021 року № 03-00708-2021 про реєстрацію місця проживання особи, згідно якої ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 14.10.1992 року та по дату видачі довідки 14.01.2021 року, тобто в спадковому будинку в період шести місяців після смерті спадкодавця ОСОБА_5 (п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N?18/5 від 14.06.1994 року).

Іншими спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , були дружина спадкодавця ОСОБА_4 , дочка спадкодавця ОСОБА_2 . Батько спадкодавця ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати спадкодавця ОСОБА_8 померла в 2000 роках (точна дата не відома).

Зазначені обставини знайшли своє підтвердження у заявах ОСОБА_3 , які були зареєстровані державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори від 15.01.2021 року №26 та від 23.11.2021 року №1577, спадкова справа № 14/2021.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_5 його син ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_4 та його донька ОСОБА_2 прийняли спадщину у вигляді 1/2 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 в рівних частках, тобто по 1/6 частині кожний.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а/з про смерть від 19.05.2022 року № 398, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим 19.05.2022 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв його син і позивач по справі, ОСОБА_1 . Дружина спадкодавця, ОСОБА_9 , відмовилася від своєї частки спадщини на користь сина ОСОБА_1 . Мати спадкодавця, ОСОБА_4 , на день його смерті була зареєстрована в спірному будинку, заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавала, свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 не отримувала.

Зазначені обставини знайшли своє підтвердження у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 10.01.2023 року на ім`я позивача приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Сипачовою І.М., спадкова справа № 38/2017 та у довідці головного спеціалісту відділу реєстрації місця проживання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської Ради від 14.11.2023 року про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 .

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_3 , а саме його син ОСОБА_1 прийняв спадщину у вигляді (1/6 : 3) х 2 = 2/18 або 4/36 частин будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; мати спадкодавця ОСОБА_4 прийняла спадщину у вигляді 1/18 частини зазначеного будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла бабця позивача, ОСОБА_4 , що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 27.06.2023 року про встановлення факту смерті ОСОБА_4 . Строк для прийняття спадщини після її смерті сплив ІНФОРМАЦІЯ_7 . На день її смерті позивач був зареєстрований разом зі спадкодавцем по АДРЕСА_1 , яке було постійним місцем проживання померлої. Також ОСОБА_1 подав 28.06.2023 року відповідну заяву про прийняття спадщини до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори.

Зазначені обставини знайшли своє підтвердження у довідці головного спеціалісту відділу реєстрації місця проживання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської Ради від 14.11.2023 року про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 , у довідці про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 23.11.2023 року про реєстрацію в будинку позивача та відповідача, у заяві позивача до Шостої ХМДНК від 23.06.2023 року та поштових документах про її направлення і отримання нотаріальною конторою.

Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , окрім позивача ОСОБА_1 , є також відповідач ОСОБА_6 . Тобто 13/18 (3/6+1/6+1/18) частин будинку, на які спадкодавець ОСОБА_4 мала право за законом як на сумісно придбане майно подружжя (3/6 частини), на спадщину після смерті чоловіка (1/6 частина), на спадщину після смерті сина (1/18 частина), повинно ділитися на двох спадкоємців в рівних частках.

За таких обставин суд приходить до висновку, що після смерті ОСОБА_4 позивач прийняв спадщину після її смерті у вигляді 13/18 : 2 = 13/36 частин будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимогст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 3355 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 141, 258, 263,265, 280, 282 ЦПК України, ст.ст. 4, 5, 1218, 1261, 1268, 1270, ст. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в ред. 2004 року, ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року, ст.ст. 22, 28 КпШС України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/36 частини будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 13/36 частин будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті бабці, ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3355 грн.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 16.08.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Жарова-Тітарьова Лариса Михайлівна, адреса для кореспонденції: 61023, м.Харків, а/с 10328.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .

Головуючий Суддя: Вячеслав ПАШНЄВ