Номер провадження 2/754/5013/24
09 грудня 2024 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І.
за участю секретаря судового засіданні Улезка О.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Стислий виклад позицій сторін
24.07.2024 позивачка звернулася до суду та просить:
позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо її малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
стягувати з відповідачки на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої онуки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням суду шлюб було розірвано. Від шлюбу подружжя має дитину ОСОБА_3 .
Після народження дитини відповідачка залишила дитину з позивачкою, оскільки на той час батько дитини, ОСОБА_4 , перебував у місцях позбавлення волі. У 2016 році батько звільнився з місць позбавлення волі та почав піклуватися про дочку, забезпечувати її, однак у лютому 2024 році знову опинився у місцях позбавлення волі.
Позивачка самостійно виховує дитину, сприяє її розвитку та створює належні умови проживання для дитини, забезпечує дитину усім необхідним. Наразі позивачці невідоме місце проживання відповідачки та жодного контакту з нею немає.
Відповідачка ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчанням, матеріально не утримує.
Відповідачка своїм правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася.
КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
05 серпня 2024 року було відкрито провадження у справі, суд постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Судове засідання призначене на 29 серпня 2024 року.
07 жовтня 2024 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.
Відповідачка двічі у судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про судове засідання.
Суд надсилав ухвалу, позовну заяву з додатками та повідомлення про виклик до суду на адресу відповідачки, що є її зареєстрованим місцем проживання. Поштовий конверт повернуто з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання є належним повідомленням (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).
Відповідачка також повідомлялась про день, час та місце розгляду справи через розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України.
Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до частини першої, другої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Системне тлумачення частини четвертої статті 223, частини першої статті 280 ЦПК України свідчить, що вирішення питання щодо проведення заочного розгляду справи належить до дискреційних повноважень суду.
Позивачка не заперечує проти розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
07 листопада 2024 року суд згідно з статтею 281 ЦПК України постановив протокольну ухвалу про заочний розгляд справи. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 «Заочний розгляд справи».
Судовий розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу через неявку в судове засідання всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України).
Представник органу опіки і піклування у судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення судового засідання без участі представника. До суду надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
17.08.2011 Відділ реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровав шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , яка змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 народилась ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві).
Після народження дитини відповідачка залишила дитину з позивачкою, оскільки на той час батько дитини, ОСОБА_4 , перебував у місцях позбавлення волі.
У 2016 році батько звільнився з місць позбавлення волі та почав піклуватися про дочку, забезпечувати її.
Дитина проживала разом зі своїм батьком протягом 11 років за адресою: АДРЕСА_1 (акт від 27.07.2023, що був складений начальником ЖЕД-408 ОСОБА_7 ).
Батько дитини відбуває міру кримінального покарання з 02.04.2024 дотепер, кінець строку - 16.02.2027 (довідка № 45 від 12.07.2024, що видана ДУ «Менська виправна колонія №19»).
Дитину було тимчасово влаштовано в родину позивачки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на період з 01.07.2024 по 01.01.2025 (наказ № 19 від 04.07.2024, виданий Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації).
Позивачка є бабою дитини.
Дитина навчається у 8-В класі середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №201 Дніпровського району м. Києва. Навчається з 01.09.2017 за програмою «Інтелект України». За час навчання зарекомендувала себе як наполеглива та старанна учениця. Має достатній рівень знань. Навчається в повну силу. На уроках працює активно, вміє узагальнювати навчальний матеріал, робити висновки. Бере активну участь у шкільних олімпіадах, конкурсах, позакласних та позашкільних заходах. До виконання громадських доручень ставиться відповідально. Користується повагою серед учителів. Має авторитет серед товаришів. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Без поважних причин не пропускає занять. Повністю забезпечена підручниками та шкільним придаддям. Батько, ОСОБА_4 , підтримує постійний зв`язок з адміністрацією школи та класним керівником, цікавиться навчанням доньки. Мати зв`язку із школою не підтримує (довідка №02-25/176 від 15.07.2024).
Згідно з висновком № 103-7485 від 13.09.2024, Дніпровська районна в місті Києві державної адміністрації, як орган органу опіки та піклуванні, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 прав щодо малолітньої ОСОБА_3 , оскільки мати ухиляється від виконання батьківських обов?язків та утримання дитини.
У висновку вказано, що на засіданні комісії була присутня малолітня ОСОБА_8 , .яка підтримала заяву бабусі про позбавлення батьківських прав матері, та підтвердила, що мати не цікавится її життям, здоров`ям, ніколи не телефонувала.
ОЦІНКА СУДУ
Щодо підстав позбавлення батьківських прав
Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, особа, в сім`ї якої проживає дитина, (стаття 165 СК України).
Дитина була тимчасово влаштована в сім`ю баби, тому остання має право на позов про позбавлення батьківських прав.
Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частини перша та друга статті 150 СК України).
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (пункт 2 частини першої статті 164 СК України).
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони:
(1) не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання;
(2) не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення;
(3) не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей;
(4) не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, суд передусім повинен дати оцінку дотриманню якнайкращих інтересів дитини, що передбачає пошук і знаходження балансу між усіма елементами, які потрібні для ухвалення справедливого судового рішення.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати виключно після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (постанова Верховного Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво230).
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).
Суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування, який підтверджує доцільність позбавлення батьківських прав в найкращих інтересах дитини.
У статті 171 СК України закріплено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї (частина перша статті). Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав (частина друга статті).
Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції (постанова Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 490/3580/21).
Суд бере до уваги думку малолітньої дитини, яка була висловлена органу опіки і піклування і відображена в письмовому висновку органу опіки і піклування.
Зокрема, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації малолітня дитина зазначила, що хоче, щоб її матір позбавили батьківських прав, оскільки мати не цікавится її життям, здоров`ям, ніколи не телефонує.
Суд не бачить підстав для повторного опитування дитини в судовому засіданні з цього питання, беручи до уваги те, що дитина вже висловила свою думку вільно й обґрунтовано на комісії, і вважаючи, що зайве залучення дитини до судового процесу, з огляду на її малолітній вік, могло б створити для неї непотрібний стрес і негативно вплинути на її емоційний стан.
Суд, оцінив надані докази, висновок органу опіки і піклування, врахував думку дитини та її найкращі інтереси, й дійшов висновку про те, що наявні підстави позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її доньки.
Це рішення позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її доньки, хоча є крайній заходом, виправдано з наступних причин:
- мати, незабаром після народження, фактично покинула дитину, самоусунулася від її виховання. Вона не бере й ніколи не брала будь-якої участі у житті дитини, не мала до неї інтересу, не спілкувалася з нею, не піклувалася про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечувала їй необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не цікавилась успіхами у навчанні і не підтримувала контактів із школою;
- незважаючи на вжиті заходи щодо розшуку, встановити місцезнаходження відповідачки не вдалося. Це унеможливлює будь-яку взаємодію з нею, застосування органами у справах заходів впливу для спонукання матері до належного виконання своїх батьківських обов`язків, залучення до участі у житті дитини та відновлення психоемоційних зв`язків дитиною. Такий стан речей створює для дитини ситуацію, коли вона, фактично, "при живих батьках є сиротою". Відсутність матері в житті дитини створює для дитини невизначеність і психологічний дискомфорт, які можуть негативно вплинути на її подальший розвиток;
- відсутність будь-якої участі відповідачки у житті дитини свідчить про її повну байдужість до дитини та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками;
- ухилення матері від виконання батьківських обов`язків протягом тривалого часу та відсутність будь-яких дій, спрямованих на встановлення зв`язку з дитиною, свідчать про те, що вона не має бажання і не здатна забезпечити належне виховання та розвиток дитини. Ігнорування матір`ю своїх обов`язків з виховання і догляду за дочкою повністю суперечить інтересам дитини;
- з народження дитина виховувалась та проживає з бабусею, а до ув`язнення - з батьком, який також брав активну участь у вихованні та утримував. Бабуся забезпечила дитині належний догляд, виховання та створила комфортні умови для її розвитку. Дитина показує високі результати у навчанні та активно бере участь у шкільному житті, що свідчить про стабільний емоційний стан та відсутність негативного впливу внаслідок ситуації з матір`ю;
- відсутність емоційного зв`язку між матір`ю та дитиною, а також стабільне сімейне середовище, створене бабусею, вказують на те, що позбавлення батьківських прав не призведе до додаткового стресу для дитини, яка й не знає свою біологічну матір;
- позбавлення матері батьківських прав щодо її дочки у такому разі є єдиним можливим способом захистити дитину від негативних наслідків такої ситуації. Таке рішення дозволить забезпечити дитині, з урахуванням її інтересів, стабільне та безпечне майбутнє в сім`ї бабусі, де дитина наразі перебуває і де її розвиток, добробут та благополуччя є пріоритетом;
- позбавлення батьківських прав відповідачки щодо її дочки не лише сприятиме подальшому фізичному, емоційному та освітньому розвитку дитини у стабільному сімейному середовищі, але і захистить дитину від потенційних негативних та шкідливих впливів від матері, яка до цього часу не виявила бажання виконувати свої батьківські обов`язки.
Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позбавлення батьківських прав є необхідним та виправданим заходом, спрямованим на забезпечення найкращих інтересів дитини.
Щодо вимоги про стягнення аліментів
Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина друга статті 166 СК України),
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (стаття 181 СК України).
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України).
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України).
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України).
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (частина перша статті 191 ЦПК України).
Зважаючи на безумовний обов`язок батьків утримувати дітей, суд вважає необхідним задовольнити позов у частині стягнення аліментів і присудити позивачці від дня пред`явлення позову аліменти на утримання дитини у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд при визначенні розміру аліментів керується інтересами дитини та її потребами.
Суд вважає, що визначений позивачкою розмір є розумним, відповідає мінімальним законодавчим вимогам та враховує потенціальні потреби дитини у забезпеченні її гармонійного розвитку.
Суд також бере до уваги, що відповідачка не брала участь у справі і відсутня інформація про її доходи, що не дозволяє сформувати повне уявлення про її здатність сплачувати аліменти у такого розмірі.
Водночас, суд також бере до уваги відсутність контраргументів з боку відповідачки й доказів та інформації про будь-які особливі обставини, які могли б вплинути на зменшення розміру аліментів, що визначила позивачка у позові.
Тому, керуючись принципом змагальності, суд задовольняє позов повністю.
Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21)).
Відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивачки суму судового збору, сплаченого при поданні позову.
Керуючись статтями 263, 265, 268, 280-282, 430 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо її малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду (24 липня 2024) і до досягнення дитиною повноліття (27 серпня 2029 рку).
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Роз`яснити відповідачці, що вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни обставин, що слугували підставою для позбавлення батьківських прав.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки (стаття 285 ЦПК України), яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідачка має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Відповідачка має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 )
Відповідач: ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_6 )
Повний текст рішення складено 09 грудня 2024 року. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина пята статті 268 ЦПК України).
Суддя Інна КОВАЛЕНКО