Справа № 545/5378/24
Провадження № 2-з/545/37/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2024 Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді: Цибізової С.А.,

з участю секретаря: Гречко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві заяву виконуючого обов`язки керівника Полтавської окружної прокуратури Коритного О.В. в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

В.о. керівника Полтавської окружної прокуратури Коритний О.В. в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_1 на праві приватної власності земельну ділянку, площею 2,8019 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Полтавська область. Полтавський район, Заворсклянська сільська рада; шляхомзаборони ОСОБА_1 розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання належної йому на праві приватної власності вищезазначеної земельної ділянки. В обгрунтування заяви про забезпечення позову посилався на те, що він звернувся до суду з позовом про конфіскацію земельної ділянки, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви суд приходить до висновку про її повернення з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п. 4. Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому його виконанні.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у зазначенні та доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.п.4, 7 ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити захід забезпечення позову який належить застосувати з обгрунтуванням його необхідності, інші відомості потрібні для забезпечення позову.

Разом із тим, у заяві про забезпечення позову не зазначено обгрунтування необхідності одночасного забезпечення таких видів забезпечення позову: накладення арешту на майно та заборони вчиняти певні дії. Зокрема, не вказано яким чином ОСОБА_1 може розпорядитись земельною ділянкою, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання належної йому земельної ділянки у разі накладення судом арешту на дану земельну ділянку , як про це просить заявник.

Також, не обгрунтовано наявність ризиків можливості розпорядження ОСОБА_1 земельною ділянкою, враховуючи, що останній є іноземцем та особою 1922 року народження, зокрема не вказано, чи наявна інформація про перебування ОСОБА_1 на території України, у які періоди, чи наявна інформація щодо видачу останнім довіреностей на розпорядження чи здійснення інших дій щодо спірної земельної ділянки.

Окрім того, відповідно до ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Разом з тим, заява про забезпечення позову не містить клопотання про підтвердження повноважень прокурора у даній справі.

Згідно з ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяву виконуючого обов`язки керівника Полтавської окружної прокуратури Коритного О.В. в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: С. А. Цибізова