КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/8414/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючий - Євграфова Є. П. (суддя-доповідач),

судді - Желепа О. В., Мазурик О. Ф.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», в інтересах якого діє Бруско Олександр Васильович , та ОСОБА_2

на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області у складі судді Осаулової Н. А.

від 12 лютого 2024 року

у цивільній справі № 381/5753/23 Фастівського міськрайонного суду Київської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2023 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач вказував, що 27.02.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_2 укладено Договір про надання кредиту № 246027-КС-001 у електронній формі за умовами якого кредитодавець надав кредит позичальнику у сумі 34 000,00 грн на 24 тижні, тобто до 14.08.2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом у сумі 0,91851470 % в день та комісії за надання кредиту у сумі 3 400,00 грн. Зазначав, що позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо надання кредиту, а позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором не виконує, сплатив на погашення заборгованості по тілу частково, в сумі 200,00 грн, внаслідок чого станом на дату подачі позову заборгованість за кредитним договором становить 89 809,59 грн.

Посилаючись на викладене, Товариство просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 89 809,59 грн, що складається із тіла кредиту - 33 800,00 грн, відсотків за його користування - 52 609,42 грн., комісії - 3 400,00 грн, судового збору та витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 246027-КС-001 про надання кредиту від 27 лютого 2021 року в сумі 71 160,00 грн, що складається із тіла кредиту - 33 800,00 грн, відсотків за його користування - 37 360,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Бізнес Позика» судовий збір в розмірі 2 147,20 грн.

У задоволенні іншої частини вимог позову про стягнення відсотків за користування кредитом та комісії відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Бізнес Позика» посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального просить рішення суду в незадоволеній частині позовних вимог скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в зазначеній частині. Вважає висновок суду про стягнення відсотків в сумі 37360 грн помилковим, оскільки такий розмір процентної ставки відповідач повинен був сплатити за користування кредитними коштами в разі своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором, однак позивачем не виконувались умови кредитного договору, а тому позивач правомірно нарахував проценти на неповернуту суму кредиту, що становить саме 52 609,42 грн.

Також вважає помилковими висновки суду першої інстанції про нікчемність положень кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісії, нерелевантність висновків Верховного Суду справі № 524/5152/15-ц, та релевантність висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі №233/2021/19, та від 13 липня 2022 року у справ №496/3134/19.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність судового рішення нормам матеріального та процесуального права, та фактичним обставинам, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір стягнення до тіла кредиту. Зазначає, що судом не враховано тієї обставини, що він знаходиться в скрутному матеріальному становищі і кредитні гроші брались на операцію матері. Також на утриманні відповідача знаходяться троє неповнолітніх дітей, один з яких інвалід дитинства, дружина інвалід 2 групи, мати інвалід. Зазначав, що він з початку повномасштабного вторгнення був призваний до лав ЗСУ, наразі є учасником бойових дій.

За приписами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Учасники справи належним чином повідомлялись про розгляд апеляційної скарги, доказом чого є звіти про направлення вихідної кореспонденції (а.с.193-194).

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 ТОВ «Бізнес позика» посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 27.02.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_2 укладено договір № 246027-КС-001 про надання кредиту (далі - кредитний договір) у електронній формі. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець надав кредит позичальнику у сумі 34 000,00 грн на 24 тижні до 14.08.2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,91851470% в день та комісії за надання кредиту у сумі 3 400,00 грн (а.с. 31-32).

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши позичальнику кредит на загальну суму 34 000,00 грн. (а.с. 46-47).

Відповідачем ОСОБА_2 не заперечується факт укладення вказаного кредитного договору, отримання коштів та невиконання умов із їх повернення.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість за договором про надання кредиту № 246027-КС-001 від 27 лютого 2021 року складається, зокрема, із тіла кредиту - 33 800,00 грн., відсотків за його користування - 52 609,42 грн. (а.с. 71-73).

У відповідності до графіку платежів, який передбачено умовами кредитного договору, у строк до 14.08.2021 року позичальник мав сплатити кредитодавцю проценти на загальну суму 37 360,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії в сумі 3400 грн, суд першої інстанції виходив із того, що умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною, адже кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. При цьому суд послався на висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц.

Задовольняючи частково вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, суд взяв до уваги графік сплати відсотків викладений у договорі кредитування, який суд вважав фіксованим, відхиливши поданий позивачем розрахунок, який розраховано із фактичної заборгованості.

Колегія суддів не повністю погоджується із висновками суду з огляду на наступне.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 1 договору сторони узгодили, що строк кредиту становить 24 тижні, процентна ставка є фіксованою і становить 0,91851471 в день; розмір кредиту 34 000 грн.

Відповідно до п. 2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (проценти за користування кредитом) нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом.

Відповідно до графіку сторонами узгоджено погашення кредиту та сплату процентів за користування кожні 14 днів.

Відповідно до розрахунку позивача, відповідач здійснив один платіж у погашення заборгованості у розмірі 200 грн.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо прийняття за основу розрахунку узгодженого в договорі, адже відповідач не повертав запозичені кошти, за виключенням одного платежу, й відповідно залишок основної суми кредиту на узгоджену у графіку дату повернення залишався незмінним з 13.03.2021 року по 08.05.2021 року - 34 000 грн, з 22.0.2021 року по 14.08.2021 року - 33 800 грн.

Разом із тим, ні у графіку викладеному у договорі, ні у розрахунку заборгованості розмір процентів, що нараховані позивачем за користування кредитними коштами, не відповідають умовам договору щодо узгодженої процентної ставки - 0,91851471 за день.

За розрахунком проведеним апеляційним судом, розмір процентів, що підлягають сплаті за період з 13.03.2021 року до 21.05.2021 року за користування кредитними коштами у розмірі 34000 грн становить - 5989,22 грн, а за користування коштами у розмірі 33800 грн період з 22.05.2021 року до 14.08.2021 року - 5989,22 грн.

Отже загальний розмірі процентів, що підлягає сплаті за користування коштами на умовах договору про сплату процентної ставки 0,91851471 в день становить - 14 324,82 грн.

Відповідно розмір визначений судом першої інстанції підлягає зменшенню.

Щодо комісії вимог про стягнення комісії за надання кредиту, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду у на наступне.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію пов`язану з наданням кредиту. Але, наявність такої комісії вимагає зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням/поверненням кредиту, що надаються позичальнику, адже, само по собі надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку/фінансової установи, й виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.

Оскільки надання кредиту це обов`язок банку/фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку/фінансової установи, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Отже умови договору про сплату комісії саме за надання кредиту, тобто за дії, які позивач ТОВ «Бізнес позика» здійснює на власну користь, є несправедливим, суперечать принципу добросовісності, та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків та погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним (подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц, постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у праві № 756/8840/17-ц). Встановлена комісія за надання кредиту є невиправданим платежем, що спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже, така умова договору порушує публічний порядок, та є нікчемною.

Посилання позивача на нерелевантність наведеної практики колегія суддів відхиляє, адже у наведених постановах Верховного суду вирішувалось питання саме щодо правомірності нарахування комісії за надання кредиту, як фінансового інструменту.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він зараз знаходиться в скрутному матеріальному становищі і не має змоги сплачувати кредитні кошти не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки не ґрунтуються на Законі й суперечать загальним положення цивільного законодавства щодо обов`язковості договору.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги позивача ТОВ «Бізнес Позикпа» в оскаржуваній частині рішення суду не знайшли свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо звільнення його від сплати процентів не є підставою для скасування рішення суду в цій частині, водночас оскільки апеляційним судом встановлено підстави для зміни судового рішення й зменшення розміру нарахованих процентів з підстав наведених вище, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

За таких обставин рішення суду в частині задоволених вимог підлягає зміні, а сума стягуваних процентів зменшенню до 14 324 грн 82 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України сума судового збору, стягнута судом першої інстанції з відповідача, підлягає зменшенню до 1155 грн 19 коп. В решті судове рішення залишається без змін як законне і обґрунтоване.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2024 року в частині задоволених вимог змінити, зменшивши розмір процентів за користування кредитними коштами до 14 324,82 грн. та розмір судового збору до 1155 грн 19 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та й касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: Є. П. Євграфова

О. В. Желепа

О. Ф. Мазурик