Справа № 359/9112/24
Провадження №2/359/3115/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2024р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Кулик Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року адвокат Білик Г.І. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації. Вказаний позов мотивований тим, що 10 липня 2024 року позивачу стало відомо про розповсюджену ОСОБА_2 в мережі «facebook» недостовірну інформацію щодо нього, а саме: «Мешканець вулиці Роман Коваль - це тупоголове бидло з нашого райвідділу, якого здихалися на пенсію. Одним словом мусар. Жодна порядна людина не повірить словам цього грішника - хабарника. Такого мешканця потрібно зносити і відселяти кудись в рашу, там вони всі такі... як недоатестований Ромка з явними ознаками шизофренії може визначати ознаки 130-ї?... Ваш остолоп Ромка? Він двох слів пов`язати не може, атестацію на працівника поліції пройти не зміг... він по життю ображений. Недоколихане, необразоване, жалюгідне створіння, яке думало, що вчепило Бога за бороду.»

Інформація щодо позивача є публічною інформацією, внаслідок чого, інформація про те, що ОСОБА_1 начебто має психіатричну хворобу шизофренію, що він скоїв злочини, пов`язані з хабарями, що він не пройшов атестацію працівника поліції, стала відомою широкому загалу осіб, які користуються мережею «facebook». Зазначені відомості є недостовірними оскільки не відповідають дійсності. Поширення вказаної інформації порушує немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію позивача. У зв`язку з чим він просив визнати недостовірною вказану інформацію, зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширені ним відомості та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2024 року, було відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

23 жовтня 2024 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області, закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті.

30 жовтня 2024 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому ОСОБА_2 вважає, що заявлені вимоги до відповідача є безпідставними необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Аккаунт в соціальній мережі Facebook під псевдонімом « ОСОБА_3 », з якого розповсюджено вказаний Позивачем ряд коментарів, йому не належить, він ним не користуюсь. Особисто, вказані коментарі не друкував й не розповсюджував. Яким чином на вказаній сторінці розміщені фотографії, йому не відомо, проте вказані фотографії є в загальному доступі та розповсюджувалися серед знайомих.

Враховуючи викладене ОСОБА_2 вважає, що у задоволенні позовної заяви необхідно відмовити у повному обсязі.

Сторони та їх представники в судове засідання не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав.

З роздрукованих фотокарток вбачається, що 10.07.2024 року «Вадим Тусь» поширив інформацію наступного змісту: «Мешканець вулиці Роман Коваль - це тупоголове бидло з нашого райвідділу, якого здихалися на пенсію. Одним словом мусар. Жодна порядна людина не повірить словам цього грішника - хабарника. Такого мешканця потрібно зносити і відселяти кудись в рашу, там вони всі такі... як недоатестований Ромка з явними ознаками шизофренії може визначати ознаки 130-ї?... Ваш остолоп Ромка? Він двох слів пов`язати не може, атестацію на працівника поліції пройти не зміг... він по життю ображений. Недоколихане, необразоване, жалюгідне створіння, яке думало, що вчепило Бога за бороду.» (а.с.11-14).

Згідно вимог ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом з тим відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

За змістом ст. 94, 277 ЦК України,ст.32 Конституції України, ст.10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному, в тому числі юридичній особі, гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Разом з тим, за змістом зазначеного законодавства, кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, в тому числі право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав.

Відповідно до ст.277 ЦК України ї ст.12 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

У п. 18 вказаної постанови зазначено, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачами, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до п. 12 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК).

Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 ст. 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пред`явивши даний позов та зазначаючи про те, що дописувач «Вадим Тусь» в мережі «Фейсбук» поширив недостовірну інформацію є відповідач ОСОБА_2 , позивач жодними належними та допустимими доказами не підтвердив, матеріали справи не містять доказів і того, що автором вказаної інформації є відповідач, внаслідок чого не доведено факту поширення саме відповідачем вказаної вище інформації щодо позивача через зазначену соціальну мережу Інтернет, внаслідок чого відсутні правові підстави до задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст. 23, 269, 275, 277, 297, 299, 1167 ЦК України, ст. 4, 12, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.12.2024.

Суддя Чирка С.С.