Суддя Шевченко С. В.
Справа № 552/9236/22
Провадження № 2/644/734/24
РІШЕННЯ

іменем України

02 грудня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря Кузьміної Ю.С., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, інфляційних витрат та трьох відсотків річних,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 липня 2014 року по 23 лютого 2022 року в сумі 84863 грн. 15 коп., інфляційних витрат в сумі 10223 грн. 87 коп. та трьох відсотків річних в сумі 1661 грн. 66 коп. посилаючись на те, що позивач є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкова згідно з рішенням Харківського міськвиконкому від 23.12.1998 року № 1407 «Про призначення виконавців послуг у житловому фонді». Відповідачі проживають у квартирі АДРЕСА_1 та отримують послуги, які надає позивач, але не в повному обсязі сплачують вартість отриманих послуг, внаслідок чого за ними виникла заборгованість.

Ухвалою суду від 05 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Заочним рішення від 07.06.2023 року позов задоволено.

Ухвалою суду від 25.10.2023 року задоволено заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення та скасоване заочне рішення суду від 07.06.2023 року.

В процесі розгляду справи представник позивача декілька разів уточнював позовні вимоги і в остаточному варіанті просив:

стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 12.03.2027 року по 24.12.2018 року в сумі 20725 грн. 87 коп.;

стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 25.12.2018 року по 23.01.2020 року в сумі 16101 грн. 94 коп., інфляційні витрати в суму 5845 грн. та 3% річних в сумі 309 грн. 47 коп.;

стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 24.01.2020 року по 23.02.2022 року в сумі 27721 грн. 79 коп., інфляційні витрати в сумі 4378 грн. 87 коп., 3% річних в сумі 1352 грн. 19 коп.

Представник позивача в судове засіданні не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

08.11.2023 року відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 подали заяви про застосування строку позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості.

08.11.2023 року відповідачка ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, в обґрунтування чого посилалася на те, що: типовий договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води або договір про надання житлово комунальної послуги між відповідачами та позивачем не укладався і не підписувався, що унеможливлює стягнення з відповідачів коштів; в матеріалах справи наявні довідки про місце реєстрації, згідно з якими відповідачі були зареєстровані в квартирі до 23.01.2020 року; право власності за ОСОБА_1 на квартиру зареєстровано лише 21.03.2023 року.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Будинок АДРЕСА_2 є багатоквартирним, з системою централізованого опалення та гарячого водопостачання, надання послуг в якому здійснює КП «Харківські теплові мережі».

Судом встановлено, що місце проживання відповідачів до 23.01.2020 року було зареєстровано у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова (а.с. 3).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності відповідачці ОСОБА_1 (а.с. 50).

Отже, відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання їх квартири.

Відповідно до рішення Харківського міськвиконкому від 23.12.1998 року №1407 «Про призначення виконавців послуг у житловому фонді», зі змінами внесеними рішенням № 946 від 30.09.2001 року, КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкова.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем.

У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.

Згідно п. 5 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Крім того частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача, за відсутності іншого погодженого строку, сплачувати отримані житлово-комунальні послуги щомісяця.

Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

За таких обставин зобов`язання відповідачів оплатити послуги з теплопостачання виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Відповідно до п.п. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

При цьому правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено обов`язок з оплати вартості отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Відповідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Наведеними положеннями законів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідачі, будучи зобов`язаним своєчасно сплачувати плату за отримані послуги, в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобов`язання, не сплачують заборгованість за отримані послуги.

Згідно з розрахунком заборгованості, який наданий КП «Харківські теплові мережі», відповідачі мають заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання:

за період з 12.03.2027 року по 24.12.2018 року в сумі 20725 грн. 87 коп.;

за період з 25.12.2018 року по 23.01.2020 року в сумі 16101 грн. 94 коп.;

за період з 24.01.2020 року по 23.02.2022 року в сумі 27721 грн. 79 коп.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 3 статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачами до суду подані клопотання про застосування строку позовної давності по заявленим позовним вимогам.

Законом України від 30.03.2020 року №540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено, останній раз термін дії карантину було продовжено на всій території України до 30 червня 2023 року.

Тобто, Закон установлює, що: "під час дії карантину, строки, визначені статтею 257 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину".

З цього слідує, що у разі закінчення процесуального строку, який припадає на період дії карантину, такий строк продовжується до закінчення дії карантину.

З урахуванням того, що останнім днем звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності було 13 квітня 2020 року, а Закон No 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин із 12 березня 2020 року позовні вимоги підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з вказаним позовом 29.11.2022 року, тобто у межах трирічного строку давності із відповідачів підлягає стягненню заборгованість за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року.

Щодо заборгованості за період 01.07.2014 року по 11.03.2017 року сплив трьох річний строк позовної давності, а тому в стягненні заборгованості за цей період суд відмовляє у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з несвоєчасною сплатою наданих послуг позивач має право на відшкодування йому інфляційних втрат в сумі 5845 грн. 18 коп. та 3% річних в сумі 309 грн. 47 коп. за період з 25.12.2018 року по 23.01.2020 року, а також інфляційних втрат в сумі 4378 грн. 87 коп. та 3% річних в сумі 1352 грн. 19 коп. за період з 24.01.2020 року по 23.02.2022 року. Розрахунок інфляційних втрат і 3% річних міститься в відомостях нарахувань.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що встановлені вище обставини свідчать про порушення відповідачами прав позивача на належне виконання боржниками своїх зобов`язань та вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України та стягує з відповідачів в дольовому співвідношенні на користь позивача витрати зі сплати судового збору, які підтверджені відповідним платіжним дорученням.

Керуючись ст. ст.141, 259, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (код , вул. Мефодіївська, буд. 11, м. Харків) заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 12.03.2017 року по 24.12.2018 року в розмірі 20725 грн. 87 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (код , вул. Мефодіївська, буд. 11, м. Харків) заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 25.12.2018 року по 23.01.2020 року в розмірі 16101 грн. 94 коп., інфляційні втрати в сумі 5845 грн., 3 % річних в сумі 309 грн. 47 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (код , вул. Мефодіївська, буд. 11, м. Харків) заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 24.01.2020 року по 23.02.2022 року в розмірі 27721 грн. 79 коп., інфляційні втрати в сумі 4378 грн. 87 коп., 3 % річних в сумі 1352 грн. 19 коп.

Стягнути в дольовому співвідношенні з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481 грн., а саме по 827 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.В. Шевченко