ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/961/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М.,

за участю секретаря судового засідання Сірокваши К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути заборгованість за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії та гарячої води у розмірі 51 643,32 грн, інфляційні втрати у розмірі 15 567,18 грн, 3% річних у розмірі 4 055,02 грн.

Позовну заяву обґрунтував тим, що ТОВ «Євро-реконструкція» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_1 , зокрема, до квартири АДРЕСА_2 . У зазначеній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі, які є споживачами послуг з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання. Письмовий договір з позивачем про надання послуг не укладали, однак вони не звільняються від сплати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідачі своєчасно з грудня 2015 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з грудня 2015 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого станом на 01.09.2023 утворилась заборгованість у розмірі 51 643,32 грн, з яких: 32 124,33 грн - заборгованість з централізованого опалення, 19 518,99 грн - заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання. Відповідно до ст. 625 ЦК України на розмір заборгованості нараховані 3% у розмірі 4 055,02 грн, інфляційні втрати становлять 15 567,18 грн.

За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 .

За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою від 25.10.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті; установив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

26.12.2023 представник відповідача-1 - адвокат Довбаш С.М. подав відзив на позовну заяву, в якому просив зобов`язати позивача надати нові розрахунки боргу за період з 01.10.2020 по серпень 2023 з урахуванням здійснених відповідачем-1 оплат за централізоване постачання гарячої води у розмірі 1 500,00 грн від 21.09.2023; 1 500,00 грн від 19.10.2023; 39,39 грн та 789,31 грн 21.11.2023, а також за централізоване опалення у розмірі 1 150,00 грн 19.10.2023; 500,00 грн від 21.11.2023.

У відзиві на позовну заяву зазначив таке.

Відповідно до абз. 1 п. 1 Постанови КМУ від 05.03.2022 № 206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Тому не можуть бути задоволені позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних збитків з 05.03.2022 по дату подання позову.

Крім цього, відповідно до ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки.

Оскільки позовна заява подана до суду 01.10.2023, то стягнути з відповідачів можливо борг, 3% річних та інфляційні збитки лише з 01.10.2020.

Згідно з розрахунків, наданих позивачем з врахуванням оплат, які були здійснені у період з 01.10.2020 борг за постачання теплової енергії становить 20 244,12 грн, а за постачання гарячої води 9 654,97 грн.

Відповідно має бути зменшено 3% річних та інфляційні збитки та стягнути їх лише за період з 01.10.2020 по 05.03.2022.

Крім того, відповідач-1 здійснила оплату за централізоване постачання гарячої води:

- 21.09.2023 у розмірі 1 500,00 грн;

- 19.10.2023 у розмірі 1 500,00 грн;

- 21.11.1012 у розмірі 39,39 грн та 789,31 грн.

Також відповідач-1 здійснила оплату за централізоване опалення:

- 19.10.2023 у розмірі 1 150,00 грн;

- 21.11.2023 у розмірі 500,00 грн.

29.12.2023 представник позивача засобами поштового зв`язку подав відповідь на відзив, яке надійшло до суду 02.01.2024 та зареєстроване за вх. № 99.

У відповіді на відзив зазначає таке.

Відповідачі своєчасно з грудня 2015 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з грудня 2015 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.09.2023 року в розмірі 51643,32 грн., з яких заборгованість з централізованого опалення становить 32 124,33 грн. та заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання в розмірі 19 518,99 грн.

При цьому, відповідач заявляє про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності до заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості в межах трьохрічного строку позовної давності.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ІІК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України був встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений (від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 № 229, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 № 928 був неодноразово продовжений.

Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року. Строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки. вважаються продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за надання послуг з централізованого опалення, борг нараховується з грудня 2015 року та розрахунку заборгованості за надання послуг з гарячого водопостачання з грудня 2015 року.

Тому заява відповідачів про застосування судом наслідків спливу строків позовної давності може бути застосована судом до заявлених позовних вимог за отримані послуги з постачання теплової енергії/центрального опалення та послуги з гарячого водопостачання в межах періоду з 01.12.2015 року по 12.03.2017 року.

Оскільки відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, з них на користь позивача стягуються заявлені 3% річних та інфляційні втрати/

Зважаючи на те, що на території України з 12 березня 2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (№530-ІХ від 17 березня 2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до на приписів п.п.4 п. З розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», оскільки вони стосуються заборони нарахування саме неустойки (шрафу та пені), як одного із способів забезпечення виконання грошового зобов`язання (ст.ст.549-552ЦК України).

Однак, така заборона не стосується 3% річних та інфляційних втрат, які передбачені ст.625 ЦК України, та які не є неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, яка має компенсаційний характер. Така позиція, висловлена у постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року №912/1120/16, від 19 червня 2019 року № 703/2718/16-ц, від 08 листопада 2019 року № 127/15672/16-ц, від 18 березня 2020 року №902/417/18.

Оскільки 3% річних та інфляційні втрати, які передбачені ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання і мають компенсаційний характер, тому до положення даної статті закону застосовується загальний строк позовної давності.

Таким чином, заборгованість відповідачів з централізованого опалення та послуги гарячого водопостачання, з урахуванням зробленої ними заяви про застосування судом наслідків спливу строків позовної давності, за період з 12 березня 2017 року по 31 серпня 2023 року становить 28 455,42 грн.

Крім цього, постановою Кабінету міністрів України від 05 березня 2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», яка набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року, установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Згідно доданого до позовної заяви розрахунку суми боргу за послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячого водопостачання (додаток 3 до Позовної заяви), чітко вказано, що заборгованість обліковується станом на 01.09.2022 року, а нарахування 3% річних та інфляційної складової боргу здійснюється по 23.02.2022 року, тобто до введення в дію воєнного стану в Україні.

З урахуванням зазначеного, представник позивача просив зменшити розмір позовних вимог та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послугу з централізованого опалення за період з 12.03.2017 по 31.08.2023 у розмірі 20 748,55 грн, заборгованість за постачання гарячої води за період з 12.03.2017 по 31.08.2023 у розмірі 7 706,87 грн, інфляційні втрати в розмірі 2 358,11 грн та 3% річних у розмірі 207,03 грн.

Разом із позовною заявою представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача-1 - адвокат Довбаш С.М. подав заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача-1 за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач-2 у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не подав, причини неявки не повідомив, відзив не подав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Щодо заяви представника позивача про зменшення позовних вимог, суд зазначає таке.

Представник позивача просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послугу з централізованого опалення за період з 12.03.2017 по 31.08.2023 у розмірі 20 748,55 грн, заборгованість за постачання гарячої води за період з 12.03.2017 по 31.08.2023 у розмірі 7 706,87 грн, інфляційні втрати в розмірі 2 358,11 грн та 3% річних у розмірі 207,03 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, заяву про зменшення розміру позовних вимог представник позивача по початку першого судового засідання (просив зменшити розмір позовних вимог у відповіді на відзив), надав докази направлення відповідачам, суд приймає до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог та здійснює подальший розгляд справи з урахуванням викладених у заяві вимог.

Щодо заявлених позивачем позовних вимог (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), суд зазначає таке.

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_1 здійснюється на підставі ліцензії № 198 від 01.06.2012 (а.с.24).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

23.07.2014 в газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)) позивач розмістив повідомлення з пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділу теплопостачальної організації із зазначення відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано на офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 (№ 111 (4511)).

Пунктом 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня його опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідачі не укладали з позивачем договір, однак відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Із доданого до відповіді на відзив розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги по житловому приміщенню, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , о/р 19416 суд установив, що відповідачі з 12.03.2017 по 31.08.2023 не своєчасно та не в повному обсязі вносили плату за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 20 748,55 грн (а.с.47-48).

Із доданого до відповіді на відзив розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги по житловому приміщенню, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , о/р 19416 суд установив, що відповідачі з 12.03.2017 по 31.08.2023 несвоєчасно та не в повному обсязі вносили плату за надані позивачем послуги з постачання гарячої води, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 7 706,87 грн.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Представник відповідача-1 - адвокат Довбаш С.М., заперечуючи проти задоволення позовних вимог, у відзиві на позовну заяву зазначив, що враховуючи вимоги ст. 257 ЦК України, звернення позивача до суду 01.10.2023, можливо стягнути з відповідачів заборгованість за надані житлово-комунальні послуги лише з 01.10.2020.

Разом із тим, суд керується таким.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ч. 1 ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позивач звернувся до суду з позовом 13.10.2023.

Позивачем (з урахуванням вимог заяви про зменшення розміру позовних вимог) заявлено вимоги про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 12.03.2017 по 31.08.2023.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 (далі Закон 540-ІХ) розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту:

«3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19»на усій території України установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України установлено з 12 березня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тому пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року.

Оскільки позивач просить стягнути заборгованість за період з 12.03.2017 по 31.08.2023, строк позовної давності за заявленими позивачем вимогами у цій справі є такими, що продовжені з 12.03.2020 відповідно до закону, тому суд не вправі застосовувати наслідки спливу позовної давності до цих вимог.

Таким чином, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача щодо оплати відповідачами послуг з постачання теплової енергії за період з 12.03.2017 по 31.08.2023, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 20 748,55 грн, та щодо оплати відповідачами послуг з постачання гарячої води за період з 12.03.2017 по 31.08.2023 у розмірі 706,87 грн, розмір заборгованості відповідачами не спростований, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Із наданих позивачем розрахунків суд також установив, що:

- 3% річних, які нараховані на заборгованість з постачання теплової енергії за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 становить 207,03грн;

- 3% річних, які нараховані на заборгованість з постачання гарячої води за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 становить 0,00 грн;

- інфляційні втрати за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 щодо заборгованості з постачання теплової енергії становить 1 965,60 грн;

- інфляційні втрати за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 щодо заборгованості з постачання гарячої води становить 392,49 грн (а.с.47-50).

Згідно зі ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором абозаконом.

Представник відповідача-1 - адвокат Довбаш С.М., заперечуючи проти задоволення позовних вимог у цій частині, у відзиві на позовну заяву зазначив, що враховуючи вимоги ст. 257 ЦПК України, звернення позивача до суду 01.10.2023, можливо стягнути з відповідачів 3% річних та інфляційні втрати лише з 01.10.2020.

Разом із тим, як вже зазначив суд, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тому пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року.

У цій справі позивач просить стягнути 3% річних та інфляційні втрати, починаючи саме з 12.03.2017, тому суд не вправі застосовувати наслідки спливу позовної давності до цих вимог.

Крім того, представник відповідача-1 - адвокат Довбаш С.М. зазначив, що не можуть бути задоволені позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних збитків з 05.03.2022 по дату подання позову.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення, зокрема, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

З 24 лютого 2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію Російської Федерації проти України. Дані обставини є загальновідомими та доказуванню не підлягають.

Наданий представником позивача розрахунок 3% річних та інфляційних втрат відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», оскільки позивач не здійснював відповідачам нарахування 3% річних та інфляційних втрат після 23.02.2023.

У зв`язку з простроченням відповідачами оплати за спожиті послуги, вони зобов`язані сплатити на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати за період та в розмірі, визначеному в наданому позивачем розрахунку.

Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 342,00 грн з кожного.

Керуючись нормами ст. 2, 5, 12, 209, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція»:

- заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 12.03.2017 по 31.08.2023 у розмірі 20 748,55 грн;

- заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 12.03.2017 по 31.08.2023 у розмірі 7 706,87 грн;

- 3% річних, які нараховані на заборгованість з постачання теплової енергії за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у розмірі 207,03 грн;

- 3% річних, які нараховані на заборгованість з постачання гарячої води за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у розмірі 0,00 грн;

- інфляційні втрати за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 щодо заборгованості за постачання теплової енергії у розмірі 1 965,60 грн;

- інфляційні втрати за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 щодо заборгованості за постачання гарячої води у розмірі 392,49 грн, а всього до стягнення - 31 020,54 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» судовий збір у розмірі 1 342,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» судовий збір у розмірі 1 342,00 грн.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20.

Відповідач-1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач-2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Маркєлова