Справа № 629/7871/23
Провадження № 2/629/311/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді Ткаченко О.А., за участю секретаря Торенко Ю.П., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, -

встановив:

28.11.2023 року до суду надійшов за підсудністю вищезазначений позов про визначення місця проживання дитини.

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1,2 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України, на сторони покладається обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 44 ЦПК, передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Згідно з ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків.

Згідно з ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

В підготовчому судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 зазначила, що спір про місце проживання спільної дитини між нею та позивачем відсутній, що також не заперечувалося в судовому засіданні самим позивачем.

Так, за положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Проте, позивачем не додано до позовної заяви доказів, що підтверджують наявність спору про місце проживання спільної дитини, що стало підставою для вимоги про проживання дитини разом з позивачем. Відповідно з позову не зрозуміло та позивачем не зазначено доказів, стосовно чого саме існує спір та за захистом яких прав позивач звертається до суду.

Окрім того, згідно положень ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З письмових пояснень представника виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області як органу опіки та піклування, головного спеціаліста служби у справах дітей Лозівської міської ради Лобенко Т.Г., оголошених в підготовчому судовому засіданні, вбачається відсутність спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 .

Крім цього, судом встановлено, що рішенням Лозівської міської ради Харківської області від 27 серпня 2019 року «Про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » було визначено місце проживання дитини разом з батьком ОСОБА_1 .

У зв`язку з викладеним, письмовий висновок про доцільність визначення місця проживання дитини органом опіки і піклування не може бути складений та наданий до суду.

Висновок органу опіки та піклування є ключовим доказом по даній категорії справ, якою б не була підстава визначення місця проживання дітей. Даний висновок робиться на підставі засідань комісії органу опіки та піклування про питання доцільності визначення місця проживання дитини. Для підготовки даного висновку комісія спілкується з відповідачем та вивчає наявність підстав для визначення місця проживання дітей.

Ненадання висновку одночасно з позовом позбавляє суд можливості провести розгляд справи у встановленому законом порядку.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивачем не виконані вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Згідно з ч.4,5 ст.19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів, зокрема щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування надає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь в її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Згідно ст.200 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Статтею 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, відкривши провадження у справі та встановивши в підготовчому судовому засіданні відсутність предмета спору, суд дійшов висновку, що провадження по справі за позовною заявою підлягає закриттю.

Керуючись ст.2,4,12,44,200,255,258,260 ЦПК України, суд, -

постановив:

Провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком - закрити, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківської апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Олександр ТКАЧЕНКО