Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6249/24
Провадження №: 2/332/2828/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 р. м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Сапунцов В.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент реєстраціїйних послуг Запорізької міської ради, зацікавлена особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право власності на домоволодіння недійсним та відміни державної реєстрації на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

29.10.2024 до Заводського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, зацікавлена особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право власності на домоволодіння недійсним та відміни державної реєстрації на нерухоме майно Перевіривши матеріали позовної заяви, вважаю, що у відкритті провадження по справі необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 186 ЦПК України, до відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 186 ЦПК, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

У позовній заяві позивачкою зазначено, що нею не подано «другого позову до відповідачів тим самим предметом і на тій основі».

Відповідно до змісту позовної заяви, предметом позовних вимог позивачки ОСОБА_1 є «визнання свідоцтва про право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 недійсним та відміна державної реєстрації права власності в Державному реєстрі на нерухоме майно по адресі АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна - 1530222, дата реєстрації 11.06.2007 року, власник ОСОБА_2 , форма власності приватна, частина 31/50».

Проте, у вересні 2018 року позивачка ОСОБА_1 вже зверталась до Заводського суду м. Запоріжжя з аналогічним з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на частину спадкового майна - домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 ; внесення змін до реєстру про право власності на нерухоме майно (ЄУН справи 332/2880/18). За наслідками розгляду вказаної справи, постановою Запорізького апеляційного суду від 11.03.2020 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , тертя особа Депаратамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно частину домоволодіння по АДРЕСА_2 та внесення змін до реєстру про право власності було відмовлено.

Тобто, справа № 332/2880/18 в якій 11.03.2020 вже прийнято рішення, та справа № 332/6249/24, що наразі перебуває в провадженні судді Заводського районного суду м.Запоріжжя Сапунцова В.Д. містять спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, з огляду на що провадження у даній справі відкриттю не підлягає.

Крім того, згідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (пункт 61 рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], No. 28342/95, ECHR 1999-VII).

В основі принципу юридичної визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/39, ECHR 2003-IX, пункт 46 рішення ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» № 32053/13).

Отже, забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

Згідно ч. 2 ст. 186 ЦПК України, про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.186, 258-261, 272 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі № 332/6249/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент реєстраціїйних послуг Запорізької міської ради, зацікавлена особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право власності на домоволодіння недійсним та відміни державної реєстрації на нерухоме майно.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя В.Д. Сапунцов