справа № 274/423/24
провадження № 2-о/0274/44/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.02.2024 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., представника заявниці ОСОБА_1 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області (відділ з питань державної реєстрації) про встановлення факту належності правовстановлюючого документа -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, згідно якої просить суд встановити факт належності їй договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого Бердичівською державною нотаріальною конторою 07.07.1995 року, реєстраційний № 2-3350.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 її прізвище як покупця зазначено ОСОБА_3 на підставі паспорта громадянки колишнього СРСР, який вона мала в той час. 07 грудня 1999 року вона отримала новий паспорт громадянки України на прізвище " ОСОБА_4 ". Оскільки право власності на квартиру зареєстровано на ім`я ОСОБА_5 , заявниця не може вільно розпоряджатися своєю власністю, зокрема відділом з питань реєстрації їй відмовлено у реєстрації місця проживання її сина у цій квартирі. 20 грудня 2023 року вона звернулася до Бердичівської державної нотаріальної контори із заявою про внесення змін до договору купівлі-продажу квартири від 07.07.1995 року, однак листом № 1203 від 20.12.2023 року їй відмовлено, в зв`язку з відсутністю цього договору в архіві нотаріальної контори.

Через наявні розбіжності у договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який є правовстановлюючим документом, заявниця не може вільно володіти та розпоряджатися своєю власністю. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що іншим шляхом виправити допущену помилку неможливо, просить задовольнити її заяву.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 17.01.2024 заяву ОСОБА_2 було залишено без руху ( а.с 18-19).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 29.01.2024 відкрито окреме провадження у справі ( а.с. 24).

У судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_1 вимоги заяви підтримала, просила задовольнити з підстав зазначених в заяві.

Від представника виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області Окунь О.М. надійшла заява про розгляд справи без її участі. В заяві зазначає, що не заперечує щодо задоволення заяви ОСОБА_2 .

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті (п.6 ч.1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України).

Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 07.07.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Бердичівської державної нотконтори, зареєстрованого в реєстрі №2-3350, прізвище покупця зазначено - ОСОБА_3 (а.с.10).

В той же час, відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 07.12.1999 року Бердичівським МРВ УМВС України в Житомирській області, прізвище заявниці зазначено як ОСОБА_6 (а.с. 5-7).

Також прізвище " ОСОБА_2 зазначено в свідоцтві про укладення шлюбу заявниці серії НОМЕР_2 від 06.11.1984 року (а.с.9).

Згідно роз`яснення Бердичівської державної нотаріальної контори від 20.12.2023 року №1203/01-16 ОСОБА_2 відмовлено у внесенні змін до договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 07.07.1995 року (а.с.11).

Судом також встановлено, що усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 07.07.1995 року неможливо.

Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який необхідний заявниці для оформлення особистих майнових прав, що випливають із цього факту.

У даному випадку, виключним способом захисту прав заявниці є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності їй договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 07.07.1995 року заявниці.

Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявниці, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявниці реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною їй квартирою з дотриманням вимог чинного законодавства.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що заявниці на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.1995 року належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 . Однак, зазначений договір містить неправильне написання її прізвища: " ОСОБА_7 " хоча правильно " ОСОБА_4 ".

Усунення вказаних розбіжності можливо лише шляхом встановлення факту належності заявниці вказаного правовстановлюючого документа.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. 4,12- 13, 76-81, 89, 263-265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області (відділ з питань державної реєстрації) про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 Договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого державною нотаріальною конторою 07.07.1995 року, реєстраційний №2- 3350, ( де ім"я покупця зазначено як " ОСОБА_2 " ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27 лютого 2024 року

Суддя: Т.М.Вдовиченко