ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 грудня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 747/480/24

Головуючий у першій інстанції - Тіщенко Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1512/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Герасименко Ю.О.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: Талалаївська селищна рада Прилуцького району Чернігівської області, -

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Талалаївського районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просила встановити факт того, що ОСОБА_2 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) прийняла спадщину після смерті її тітки ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Заяву обґрунтовувала тим, що ОСОБА_3 була рідною тіткою ОСОБА_2 та починаючи з 1991 року та до дня смерті проживала з останньою.

Зазначала, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , проте земельна ділянка площею 3,78 га, яка належала померлій на підставі Державного акту про право приватної власності серія ІІІ-ЧН №026322, залишилася неуспадкованою. Водночас норми ЦК УРСР 1963 року (які діяли на час відкриття спадщини) передбачали, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння майном.

Указувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , спадкодкоємцями після її смерті є: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та вона - ОСОБА_1 . Спадкоємці звернулися до приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Новак О.В., однак він відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про право власності на земельну ділянку площею 3,78 га, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності серія III-ЧН №026322, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №16 від 28.01.2002 по Чернецької сільській раді.

Наголошувала, що позасудовим шляхом встановити юридичний факт прийняття спадщини неможливо, а тому вона звернулася до суду із даною заявою.

Ухвалою Талалаївського районного суду Чернігівської області від 18.09.2024 відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Талалаївського районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2024 року скасувати, посилаючись на помилковість висновків районного суду про наявність спору про право.

Заявниця наголошує, що в даному випадку спору про право не виникає, оскільки спадкоємці після смерті матері ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 дійшли згоди щодо розподілу спадкових прав між собою.

Указує, що встановлення факту прийняття спадщини померлою ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявниці - адвоката Кузя О.М., який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 суд першої інстанції, керуючись ч. 4 ст. 315 ЦПК України, виходив з того, що метою встановлення юридичного факту є набуття заявницею права власності на майно в порядку спадкування, а тому з заяви вбачається спір про право, який має розглядатись в порядку позовного провадження.

Проте з такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Талалаївського районного управління юстиції Чернігівської області 08.03.2002 (а.с. 7).

Рішенням місцевого Талалаївського райсуду Чернігівської області від 09.08.2004 у справі №2-226/2004 визнано ОСОБА_2 спадкоємицею померлої ОСОБА_6 четвертої черги згідно глави 86 ЦК України. Визнано пропущений термін на спадщину поважним і надано додатковий термін три місяці для прийняття спадщини (а.с. 24, 51 зворот - 52).

Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26.12.2017 у справі №747/795/17 заяву ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_2 постійно проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 25 - 52 зворот - 53).

Із витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі від 23.03.2018 №51337766 вбачається, що 23.03.2018 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 заведено спадкову справу №59/2018 (а.с. 13).

09.12.2020 у межах вказаної спадкової справи державним нотаріусом Прилуцької державної нотаріальної контори Чернігівської області Зеленським С.М. видано свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємиці ОСОБА_2 :

- на спадщину, що складається з права на майновий пай в загальному пайовому фонді майна КСП «Чернецьке», с. Чернецьке Талалаївського району Чернігівської області, вартість 1868 грн, зареєстровано в реєстрі за № 1038 (а.с. 4, 39 зворот);

- на земельну ділянку, площею 0,4665 га, кадастровий номер :06:001:2190, місце розташування: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, зареєстровано в реєстрі за № 1037 (а.с. 5, 6, 40).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Талалаївською селищною радою Прилуцького району Чернігівської області 19.12.2023 (а.с. 20, 43 зворот).

Із відповіді приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Новака О.В. від 09.09.2024 на звернення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 убачається, що відповідно до матеріалів спадкової справи, заведеної 25.04.2024 після смерті ОСОБА_2 № 56/2024, спадщину прийняли в рівних частинах (частках) ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Під час їх усного звернення було виявлено бажання оформити спадщину на земельну ділянку та надано для огляду державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН №026322, виданий 28.01.2002 Чернецькою сільською радою Талалївського району Чернігівської області на ім`я ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_2 прийняла після неї спадщину, але не оформлювала спадкових прав. З огляду на те, що згідно даних, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відсутня інформація про право власності на земельну ділянку згідно вищезазначеного державного акта на право приватної власності на землю, не вбачається можливим видати свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою (а.с. 14, 44 зворот - 45).

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право. Характерною ознакою категорій справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку встановлюються інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №320/948/18 зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 752/20365/16-ц, від 05.12.2019 у справі № 750/9847/18, від 03.02.2021 у справі № 644/9753/19, від 16.06.2021 у справі № 643/6447/19/19, від 08.09.2021 у справі № 641/5187/20.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.

Згідно ч. 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У справі, яка є предметом розгляду, заявниця просить встановити факт того, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті її тітки ОСОБА_3 . Зазначає, що встановлення даного факту необхідне їй для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,78 га, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності серії III-ЧН №026322, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №16 від 28.01.2002 по Чернецькій сільській раді, оскільки остання залишилась неуспадкованою.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що рішенням місцевого Талалаївського райсуду Чернігівської області від 09.08.2004 вже визнано ОСОБА_2 спадкоємицею померлої ОСОБА_6 четвертої черги згідно глави 86 ЦК України, а рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26.12.2017 встановлено факт, що ОСОБА_2 постійно проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також 23.03.2018 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 заведено спадкову справу №59/2018, у межах якої 09.12.2020 державним нотаріусом Прилуцької державної нотаріальної контори Чернігівської області Зеленським С.М. видано свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємиці ОСОБА_3 - ОСОБА_2 .

З огляду на те, що державним нотаріусом заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як її спадкоємиці, видані свідоцтва про право власності на частину спадкового майна, факт, про встановлення якого просить заявниця, є підтвердженим в позасудовому порядку і його встановлення не породить юридичні наслідки у вигляді отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,78 га, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності серія III-ЧН №026322.

Крім того, спадкоємцями ОСОБА_2 , окрім ОСОБА_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які не залучалися до участі у справі в якості зацікавлених осіб, а тому постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що в даному випадку вбачається спір про право.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що із заяви вбачається спір про право, який має розглядатись в порядку позовного провадження, оскільки метою встановлення юридичного факту є набуття заявницею права власності на майно в порядку спадкування.

Відтак, ухвала Талалаївського районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2024 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Талалаївського районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2024 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2024 року.

Головуюча: О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко