Справа №567/1161/24
Провадження №2/567/417/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2024 року м. Острог
Острозький районний суд Рівненської області у складі :
головуючий суддя - Василевич О.В.
секретар - Остроголова О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, -
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Хмарук Ю.М. звернулась в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, в якому просить суд визначити частки у праві спільної сумісної власності на 2/5 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 у розмірі 2/15 частки, ОСОБА_2 у розмірі 2/15 частки, ОСОБА_3 у розмірі 2/15 частки.
В обґрунтування позову зазначає, що 13.11.2008 р. рішенням Острозького районного суду Рівненської області у справі № 2-813/08 визначено ОСОБА_2 ідеальну частку в розмірі 1/5 частки квартири АДРЕСА_2 та визнано право власності за нею на дану 1/5 частки квартири; визначено ОСОБА_3 ідеальну частку в розмірі 1/5 частки та визнано право власності на 1/5 частки вищевказаної квартири; визначено ОСОБА_1 ідеальну частку в розмірі 1/5 частки та визнано право власності на 1/5 частки вищевказаної квартири; визнано за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 як спадкоємцями ОСОБА_4 право власності на 2/5 частки вищевказаної квартири.
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21575898 від 16.01.2009, вищевказані 2/5 частки квартири були зареєстровані за позивачем та відповідачами на праві спільної сумісної власності.
У подальшому, на підставі договору дарування від 07.12.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу Рівненської області Сержант Н.М., реєстраційний №1014, 1/5 частка квартири була подарована ОСОБА_1 для ОСОБА_5 .
Таким чином, власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 на даний час є: ОСОБА_2 , якій належить 1/5 частка квартири; ОСОБА_3 , якій належить 1/5 частка квартири; ОСОБА_5 , якому належить 1/5 частка квартири; ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким на праві спільної сумісної власності належить 2/5 частки квартири.
Посилається на те, що позивач не може без погодження інших співвласників, одноособово визначити належну йому ідеальну частку в спільній сумісній власності на вищевказану квартиру, що й спонукало його звернутись з позовом до суду та враховуючи, що відсутні підстави вважати, що частки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у 2/5 частки квартири не є рівними, а між співвласниками не було досягнуто домовленості про відступ від засад рівності часток, просить суд визначити розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на 2/5 частки квартири АДРЕСА_2 , визначивши за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 2/15 частки квартири.
Ухвалою суду від 11.07.2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи.
Ухвалою суду від 20.09.2024, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, в поданому до суду клопотанні просила розгляд справи здійснювати у її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч. 2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За клопотанням представника позивача з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, із застосуванням аналізу вимог чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 13.11.2008 р. у справі № 2-813/08 визначено ОСОБА_2 ідеальну частку в розмірі 1/5 частки квартири АДРЕСА_2 та визнано право власності за нею на дану 1/5 частки квартири; визначено ОСОБА_3 ідеальну частку в розмірі 1/5 частки та визнано право власності на 1/5 частки вищевказаної квартири; визначено ОСОБА_1 ідеальну частку в розмірі 1/5 частки та визнано право власності на 1/5 частки вищевказаної квартири; визнано за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 як спадкоємцями ОСОБА_4 право власності на 2/5 частки вищевказаної квартири (а.с.7).
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21575898 від 16.01.2009 р., вищевказані частки квартири були зареєстровані за позивачем та відповідачами на праві спільної сумісної власності (а.с.8).
Згідно договору дарування від 07.12.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу Рівненської області Сержант Н.М., реєстраційний №1014, ОСОБА_1 подарував 1/5 частку квартири, яка розташована в АДРЕСА_1 для ОСОБА_5 (а.с.9).
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №384951029 від 01.07.2024 р., встановлено, що власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є : ОСОБА_2 , якій належить 1/5 частка квартири; ОСОБА_3 , якій належить 1/5 частка квартири; ОСОБА_5 , якому належить 1/5 частка квартири; ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким на праві спільної сумісної власності належить 2/5 частки квартири (а.с.10).
З метою добровільного визначення часток, позивачем 28.05.2024 р. було надіслано на відомі йому адреси проживання відповідачів пропозицію щодо визначення часток у праві спільної сумісної власності на 2/5 частки квартири на засадах рівності та укласти відповідний нотаріальний договір про визначення часток в квартирі АДРЕСА_2 по 2/15 частки кожному. Запропоновано у 5-денний строк після отримання пропозиції надати відповідь. Пропозиція для ОСОБА_2 була надіслана за адресою: АДРЕСА_3 та отримана нею особисто 29.05.2024 р., що підтверджується відомостями з сайту AT «Укрпошта». Відповідь на пропозицію станом на дату подачі позовної заяви не надходила.
Пропозиція для ОСОБА_3 була надіслана за адресою: АДРЕСА_4 , де, як відомо позивачу, вона фактично проживає. Згідно з відомостями з сайту AT «Укрпошта» 21.06.2024 поштове відправлення було повернуто через відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.11-14).
З довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 22.05.2024 р. вбачається, що оціночна вартість квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 84,40 кв.м., становить 839 677,53 грн. (а.с.15-16).
У ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 -ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та №11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до частин першої-третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до частин першої-другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.
У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.
Згідно частин першої-третьої статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.
За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч.3 ст. 372 ЦК України).
Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що рівність часток співвласників у спільній сумісній власності презюмується, при цьому норми глави 26 ЦК України не містять такого поняття як «визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності». Розмір часток співвласників презюмується рівним у випадках виділу частки одного із співвласників (ст.370), звернення стягнення на частку майна у спільній сумісній власності (ст.371), поділу майна, що є у спільній сумісній власності (ст.372).
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.
Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.
Право співвласників на визначення часток у спільному майні в судовому порядку підтверджено також Верховним Судом у постанові від 22.01.2020 у справі № 554/5861/18-ц.
Відповідно до ч.2 cт. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, зміни правонабувача речового права, похідного від права власності, строку дії такого речового права, а також зміни обтяжувана, особи, в інтересах якої встановлено обтяження речових прав, чи зміни умов обтяження проводиться державна реєстрація таких змін, при цьому дата та час державної реєстрації речових прав, обтяжень речових прав залишаються незмінними.
Судом досліджено обставини справи та встановлено, що сторони не можуть за спільною згодою у позасудовому порядку визначити частки кожного з співвласників у спільному сумісному майні, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , тому визначення судом частки позивача у праві спільної сумісної власності у спірній квартирі є ефективним засобом захисту права.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачами не надано доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві, а саме те, що позивач не має право володіти, користуватися, розпоряджатися часткою вказаної квартири на законних підставах або є законні підстави, що перешкоджають виділу часток із майна, що є у спільній сумісній власності сторін по справі.
З урахуванням наведених норм права співвласники спірної квартири, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності. У зв`язку з чим частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, оскільки інше не встановлено домовленістю між ними, а тому розмір часток кожного з співвласників у цьому майні є рівним та складає по 2/15 частини.
Отже, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 щодо визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності є правомірними, оскільки позивач вправі вимагати визначити належну йому частку у праві спільної сумісної власності.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 12, 13, 76, 81, 258, 259, 263-265, 273, 274, 354 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 ) про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру задовольнити.
Визначити частки у праві спільної сумісної власності на 2/5 частки квартири, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 у розмірі 2/15 частки, ОСОБА_2 у розмірі 2/15 частки, ОСОБА_3 у розмірі 2/15 частки.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку у загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.12.2024 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.