ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/698/24
провадження № 2/753/3071/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Лужецької О.Р.

при секретарі - Григораш Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 07.08.1999 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.01.2022 р. було розірвано. За час шлюбу сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 . Оскільки сторони не дійшли згоди щодо поділу вказаного майна, як спільної сумісної власності подружжя, позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила суд: виділити ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 ; виділити ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_4 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.01.2023 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено провести розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

05.02.2024 р. відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що визнає позов повністю та не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Просив розглядати справу без його участі.

В підготовчому засіданніпозивач та представник позивача, підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов, з наведених у ньому підстав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без його участі.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 07.08.1999 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.01.2022 р. було розірвано. (а.с.20)

За час шлюбу сторони придбали квартиру АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 11.12.2008 р., виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 02.12.2008 р. №2146-С/КІ., відповідно до якого власником квартири є ОСОБА_3 (а.с.6).

Крім того, за час шлюбу сторони придбали квартиру АДРЕСА_4 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.05.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліньковою І.Г., зареєстровано в реєстрі за № 2203 (а.с.16), право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 .

Відповідно до частини 3 статті 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку, доходу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Відповідно до п. п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин 1-3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно ст. 364. ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-83, 133, 141, 206, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 72 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) квартиру АДРЕСА_3 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) квартиру АДРЕСА_4 .

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )судовий збір у розмірі 6 710 грн.

Управлінню Державної казначейської служби України у Дарницькому районі м. Києва, Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )з державного бюджету України 50 відсотків сплаченого судового збору, що складає 6 710 грн., який було сплачено згідно квитанції 0.0..1 від 11.10.2023 (на суму 7 360 грн.), квитанції 0.0..1 від 21.12.2023 (на суму 6 060 грн.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Лужецька О.Р.