РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат звернувся представник ТзОВ «Макс Кредит», у якому просить суд стягнути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , паспорт серії: СР номер: НОМЕР_2 виданий: Рокитнівським РА УМВС України в Рівненській області 16.01.1996 на користь ТОВ «МАКС КРЕДИТ» суму заборгованості у розмірі 38000,00 (тридцять вісім тисяча гривень 00 копійок). Що складається з основної заборгованості в сумі 10000,00 (десять тисяч гривень 00 копійок), заборгованість за комісією 500,00 (п`ятсот гривень 00 копійок) та суми заборгованості за процентами 27500,00 (двадцять сім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) за договором кредитної лінії № 00-9949038 від 22 жовтня 2023 р та понесені судові витрати по справі, а саме 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) гривень судового збору та витрат на юридичну (правничу) допомогу в сумі 8 000,00 (вісім тисяч 00 копійок) гривень

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 серпня 2024 року позовні вимоги позивача задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит», м. Київ, вул. Малевича Казимира, 86, корп. «Е», суму заборгованості у розмірі 38000,00 (тридцять вісім тисяч гривень 00 копійок), що складається з основної заборгованості в сумі 10000,00 (десять тисяч гривень 00 копійок), заборгованість за комісією 500,00 (п`ятсот гривень 00 копійок) та суми заборгованості за процентами 27500,00 (двадцять сім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) за договором кредитної лінії № 00-9949038 від 22 жовтня 2023 р. та понесені судові витрати в сумі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) гривень судового збору та витрат на юридичну (правничу) допомогу в сумі 8 000,00 (вісім тисяч 00 копійок) гривень.

27 серпня 2024 року в Рівненський міський суд Рівненської області надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 серпня 2024 року по цивільній справі №569/13073/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2024 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду задоволено; скасовано заочне рішення Рівненського міського суду від 20 серпня 2024 року по даній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні на 06 листопада 2024 року на 11 год. 00 хв. з викликом сторін.

31 жовтня 2024 року на адресу Рівненського міського суду Рівненської області надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_2 про проведення судового засідання по даній цивільній справі, призначеного на 06 листопада 2024 року на 11 год. 00 хв. в режимі відео конференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 листопада 2024 року клопотання представника позивача задоволено; ухвалено провести судове засідання по цивільній справі 569/13073/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат в режимі відеоконференції, з участю у ній представника відповідача ТОВ «Макс Кредит» Кузеванової Р.Р., яке відбудеться 06 листопада 2024 року о 11 год. 00 хв. в приміщенні Рівненського міського суду Рівненської області. Визначено представника позивача ТОВ «Макс Кредит» Кузеванову Р.Р. відповідальною за забезпечення проведення відеоконференції під час судового засідання, призначеного на 06 листопада 2024 року о 11 год. 00 хв. в приміщенні Рівненського міського суду Рівненської області за допомогою програмного комплексу «EASYCON» поза межами суду.

Однак, 06 листопада 2024 року до початку судового засідання від представника позивача ОСОБА_3 до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла заява у якій представник просить суд розгляд справи 06.11.2024 року проводити без участі позивача та його представника.

В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги визнав частково, а саме в частині основної суми заборгованості в розмірі 10000,00 грн., а також не заперечив проти задоволення вимог в частині стягнення половини розміру судового збору. В решті позовних вимог, зокрема стягнення заборгованості з комісії та процентів, а також судових витрат позовні вимоги не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні. При цьому, відповідачем не було наведено підстави невизнання ним позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами, а також письмовий відзив на позов до суду подано не було. Також, відповідачем в судовому засіданні не було надано суду письмових підтверджуючих доказів часткової або повної сплати заборгованості за кредитним договором, а також відсотків, визначених умовами кредитного договору.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» (надалі кредитодавець або товариство) та ОСОБА_1 (надалі позичальник), в подальшому разом іменуються «сторони», а кожна окремо сторона, на підставі прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) кредитодавця, яка розміщена в інформаційно-телекомунікаційній системи кредитодавця, та шляхом оформлення заяви на укладання кредитного договору від 22 жовтня 2023 року, керуючись положеннями ЦК України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших нормативно-правових актів України, а також на підставі Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту кредитодавця, було укладено договір кредитної лінії №00-9949038 (надалі по тексту кредитний договір).

Відповідно до п.1.1. кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до п.1.2. кредитного договору сума кредитного ліміту складає: 10000 (десять тисяч гривень) грн. Тип кредиту Кредитна лінія.

Відповідно до п.1.3. кредитного договору строк дії кредитної лінії: 120 (сто двадцять) днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 19 лютого 2024 року або достроково.

Відповідно до п.п.1.3.1. кредитного договору позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 21 листопада 2023 протягом дії кредитної лінії, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти на кожний 30 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами.

Відповідно до п.1.4. кредитного договору тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п.п.1.4.1. кредитного договору знижена процентна ставка 1,75 (один цілих 75 сотих) % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати визначеної п.1.3.1. даного договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, але не більше перших 30 днів користування кредитом, тобто з 1 по 30 день включно.

Відповідно до п.п.1.4.2. кредитного договору стандартна процентна ставка складає 2,50 (два цілих 50 сотих) % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку користування кредитом, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту.

Відповідно до п.п.1.4.3. кредитного договору позичальник розуміє та надає згоду товариству, що використання стандартної процентної ставки є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов договору і застосовується відповідно до п.1.4.2. договору.

Відповідно до п.п.1.4.4. кредитного договору позичальник проінформований, розуміє та погоджується що застосування стандартної ставки не є зміною процентної ставки у бік погіршення для позичальника, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а застосування зниженої процентної ставки є проявом лояльності кредитодавця до споживача та правом кредитодавця, передбаченим умовами відповідної акції (програми лояльності), затвердженої та оприлюдненої кредитодавцем на сайті кредитодавця.

Відповідно до п.1.5. кредитного договору за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 5,00% від суми кредиту, що складає 500,00 грн.

Відповідно до п.п.1.5.1. кредитного договору позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту у останній день повного погашення кредиту.

Відповідно до п.1.6. кредитного договору, цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту) на споживчі потреби.

Відповідно до п.1.7. кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить: 5817,94%.

Відповідно до п.1.8. кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 38250,00 грн.

Відповідно до п.1.9. кредитного договору строк дії цього договору визначається з урахуванням того, що договір набирає юридичної сили з дати укладення сторонами та діє до дати, визначеної цим договором, а в частині виконання сторонами прийнятих зобов`язань до їх повного виконання позичальником, а саме: сплатою кредитодавцю процентів за фактичний період користування кредитом, неустойки при наявності та поверненням суми кредиту в порядку, визначеному договором.

Відповідно до п.1.10 кредитного договору усі істотні умови договору, порядок їх застосування, погоджені сторонами під час укладення договору.

Відповідно до п.1.12 кредитного договору кредит надається без забезпечення у вигляді застави.

Відповідно до п.2.1. кредитного договору, для отримання кредиту позичальник має зареєструватися на сайті компанії та мати доступ до особистого кабінету. При здійсненні реєстрації позичальник має пройти процедури ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту.

Відповідно до п.2.2. кредитного договору цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.2.8. кредитного договору дата надання/видачі кредиту дата перерахування кредитодавцем із свого поточного рахунку коштів кредиту в сумі 10000 грн. на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_3 , яка зазначається у форматі ХХХХХХ****ХХХХ, емітовану банком України (далі - платіжна картка).

Відповідно до п.2.9. кредитного договору сума кредиту перераховується кредитодавцем протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту (дати) укладення цього договору.

Відповідно до п.3.1. кредитного договору розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється за період з дати перерахування коштів кредиту з поточного рахунку кредитодавця на платіжну картку позичальника до дня повернення кредиту протягом дії кредитної лінії. У випадку невиконання зобов`язання по поверненню заборгованості у вказаний в п.1.3. договору строк, проценти нараховуються і за період прострочення з моменту виникнення такої прострочки.

Відповідно до п.3.3. кредитного договору у разі несплати позичальником платежу у рекомендовану дату оплати згідно п.1.3.1. даного договору, за зниженою процентною ставкою, позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за стандартною процентною ставкою, встановленою п.1.4.2. договору.

Відповідно до п.3.6. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, з дня видачі кредиту до дати фактичного повного повернення кредиту, протягом строку визначеного договором.

Відповідно до п.п.п.4.1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується: надати позичальникові в кредит грошові кошти в порядку та сумі, визначених цим договором.

Відповідно до п.п.4.3.1. кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.

Пунктом 5 кредитного договору передбачено порядок і строк повернення кредиту та сплати інших платежів, а пунктом 6 кредитного договору передбачено відповідальність сторін за договором.

З дослідженої в судовому засіданні інформаційної довідки вих. №183/07 від 03 липня 2024 року вбачається, що ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon була проведена успішна транзакція. Ждані транзакції: номер транзакції 39799-41908-89043; номер замовлення 124995368; сума, грн. - 10000.00; дата та час проведення 2023-10-22 20:03:11; номер платіжної картки НОМЕР_3 ; емітент платіжної картки MONOBANK; код авторизації 636088; опис Refill.

Тобто кредитодавець у повній мірі виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Крім того, вказаної обставини, а саме отримання кредитних коштів не заперечив і сам відповідач в судовому засіданні.

Натомість відповідач свої зобов`язання а кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим, станом на 03 липня 2024 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 38000,00 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10000,00 грн., заборгованість за комісією в розмірі 500,00 грн., заборгованість за процентами в розмірі 27500,00 грн.

Розмір заборгованості підтверджується дослідженим в судовому засіданні детальним розрахунком заборгованості, долученим до позовної заяви.

Відповідач, в свою чергу, вказаного розрахунку не спростував, власного розрахунку суду не надав.

22 січня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» та товариством з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» було укладено договір факторингу №22-01/2024 відповідно до п.2.2. якого:

в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, клієнт зобов`язується відступити факторові права вимог за укладеними кредитного договорами згідно реєстру боржників у обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти та передати (сплатити) клієнту суму фінансування в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

З дослідженого в судовому засіданні витягу з реєстру боржників )додаток №1 до договору факторингу №22-01/2024 вбачається, що зазначена наступна інформація: порядковий номер 14705; ПІБ боржника ОСОБА_1 ; ІПН боржника НОМЕР_1 ; номер кредитного договору 00-9949038; дата кредитного договору 2023-10-22; залишок заборгованості по тілу кредиту 10500; залишок заборгованості по звичайним відсоткам НОМЕР_4 ; всього сума заборгованості 33250; кількість днів прострочення 62.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Запропоновані банком умови публічного договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Аналіз положень ст.ст.633, 634 ЦК України дає підстави для висновку, що споживач послуг банку (особа, яка підписує Анкету-заяву) приєднується до тих умов, з якими ця особа ознайомлена.

Аналіз положень ст.ст.549, 551,1048,1049,1050,1056-1 ЦК України дають підстави для висновку, що у разі укладення договору кредитного договору, проценти за користування кредитом та неустойка може встановлюватись законом та договором.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що він визнає позовні вимоги в частині основної суми кредиту, фактично не заперечуючи тієї обставини, що на момент розгляду справи в суді, основний розмір заборгованості за кредитним договором, а саме суми кредиту ним не погашена.

Суд вважає за необхідне зазначити, що кредитним договором, зокрема п.1.5. передбачена сплата комісії у розмірі 5,00% від суми кредиту, що складає 500,00 грн., а також п.3.1. кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання зобов`язання по поверненню заборгованості у вказаний в п.1.3. договору строк, проценти нараховуються і за період прострочення з моменту виникнення такої прострочки.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладений в електронній формі. Його дійсність відповідачем у встановленому законом порядку не спростована, у судовому порядку вказаний договір відповідачем не оскражувався. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі (ст. 4 Закону).

Відповідно до ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Статтею 6 даного Закону передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Відповідно до ст.8 вищевказаного Закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Відповідно до п.п.1, 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Частиною 6 статті 11 вищевказаного Закону передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховним Судом у постанові від 07 червня 2023 року справа №234/3840/15-ц зазначено, що «заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». Крім того, у постанові верховним Судом зазначено, що «незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі».

Вказана позиція Суду узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі №911/19/19, у якій зокрема зазначено, що «якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому, суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем».

У даному випадку, у разі незгоди відповідача з поданим представником позивача розрахунком заборгованості за кредитним договором, відповідач має право подати контррозрахунок. Однак, у даному випадку відповідачем не було подано ні письмового відзиву, не подано контррозрахунку, не заявлено про витребування від позивача детального розрахунку заборгованості за кредитними договорами (рух коштів), загалом не подано будь-яких належних доказів на спростування заявлених вимог позивача.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем, який за власною ініціативою з`явився до кредитної установи, отримав кредитні кошти, ознайомився з умовами кредитного договору, грошові кошти отримав та використав на власні потреби, однак свої зобов`язання за кредитним договором у повній мірі не виконав, тому заявлені вимоги в цій частині підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1-6 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послузі виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі №810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з положеннями ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18 від 31.07.2020 року у справі №301/2534/16-ц, додатковій постанові Верховного Суду від 19.11.2020 року в справі №734/2313/17.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Представником позивача надано надаю копію ордеру на надання правової допомоги, копію договору про надання юридичної (правничої) допомоги від 19 лютого 2024 року №19/02-МК, копію акту виконаних робіт, копію акту приймання-передачі виконаних робіт від 09 липня 2024 року, а також копію квитанції №09/07 від 09 липня 2024 року.

Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт від 09 липня 2024 року представник позивача адвокат Кузеванова Р.Р. надала позивачу наступні послуги: консультація клієнта, узгодження правової позиції, підготовка проекту позовної заяви, підготовка адвокатського запиту до ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», підготовка клопотання про витребування доказів всього 8 годи, сума 8000,00 грн.

Таким чином суд, розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 6000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки така сума, відповідає критерію розумності, співмірності та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. згідно платіжного доручення, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст.10,12,81,141,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит», м.Київ, вул.Малевича Казимира, 86, корп. «Е», суму заборгованості за договором кредитної лінії № 00-9949038 від 22 жовтня 2023 року у розмірі 38000,00 грн. (що складається з: основної заборгованості в розмірі 10000,00 грн., заборгованість за комісією в розмірі 500,00 грн., заборгованість за процентами в розмірі 27500,00 грн.) та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правову правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит», м.Київ, вул.Малевича Казимира, 86, корп. «Е»,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_1

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов