Провадження № 2/727/2158/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

головуючий суддя Слободян Г.М.

секретар судовогозасідання Вакарчук Т.Р.

розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на дружину яка перебуває у відпустці до догляду за дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дружину яка перебуває у відпустці до догляду за дитиною.

Обгрунтовує позовні вимоги тим, що між нею та відповідачем 19 жовтня 2022 року зареєстрований шлюб, актовий запис за №128, Кіцманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі, Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ім. Івано-Франківськ. Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у неї з відповідачем під час перебування у шлюбі народився син - ОСОБА_3 . Стверджує, що дитина з народження зареєстрована та проживає разом із нею за адресою АДРЕСА_1 . Зазначає, що відповідно до судового наказу від 23 вересня 2023 року на утримання малолітньої дитини з відповідача стягнуто аліменти. Стверджує, що у відповідача наявна велика заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини, оскільки він не сплачує мені аліменти. Зазначає, що спір про місце проживання сина відсутній, оскільки він з народження проживає із нею, своєю матір`ю.

Позивачка стверджує, що вона на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-річного віку. Стверджує, що вони з відповідачем спільно не проживають, він не забирав її з полового будинку, і більше року не турбується ні про неї, ні про дитину. Зазначає, що відповідач на даний час мобілізований і проходить службу в ЗСУ, до мобілізації він мав постійне місце роботи ,але сім`ю матеріального не утримував. Вважає, що відповідач повинен утримувати її, як матір своєї дитини, та дружину ,яка не може працювати, оскільки перебуває у відпустці по догляду малолітнього сина.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 всіх видів заробітку доходу щомісячно до досягнення дитиною 3-річного віку, допустити негайне стягнення аліментів у розмірі платежів за один місяць.

Рух справи і позиція сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.10.2024 року відкрито спрощене провадження по справі та призначено до судового розгляду, з викликом сторін по справі.

Позивачем ОСОБА_1 до суду скеровано письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити; проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки в засідання не надав. Відзиву від відповідача на позовну заяву також не надходило.

У відповідності до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом досліджені докази та застосовані норми права.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідженні матеріали справи та застосовані норми права. Судом належними доказами встановлено наступне.

19 жовтня 2022 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Кіцманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі, Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ім. Івано-Франківськ зареєстрований шлюб, актовий запис за №128, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 видано 19 жовтня 2022 року (а.с.5).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.11.2024 року, ухвалено заочне рішення, яким вказаний вище шлюб розірвано (справа №727/11498/24).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 , яке видано відділом реєстрації Мамаївської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області 27 липня 2023 року (а.с.6).

Дитина ОСОБА_3 з народження зареєстрована та проживає разом із позивачкою за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджуються довідкою про реєстрацію місця проживання особи вих.615 від 04.01.2023 року та Витягом з реєстру територіальної громади №4239 від 11.08.22023 року (а.с.9-10).

Відповідно до судового наказу від 23 вересня 2023 року на утримання малолітньої дитини з відповідача стягнуто аліменти, судовий наказ видано Шевченківським районним судом м. Чернівці по справі за №727/19989/23 (а.с.11).

З довідки №695/08-01-27 від 11.11.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 отримує щомісячну одноразову допомогу при народження 1-ї дитини (а.с.19).

З довідки №1 від 05.11.2024 року наданою ФОП ОСОБА_4 вбачається, що позивачка ОСОБА_1 дійсно працює на посаді продавця непродовольчих товарів. На даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років з 01.09.2023 р. по 21.07.2026 р. включно, згідно Наказу №2/СС від 15.08.2023 року (а.с.20-21).

Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України.

Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно із частиною першоюстатті 8 Закону України «Про охорону дитинства`кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Статтею 51 Конституції Українитастаттею 180 Сімейного кодексу Українипередбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою та другоюстатті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятоюстатті 157 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Положеннями статті 84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Зазначене право дружина має і в разі розірвання шлюбу.

Положеннями частини четвертої ст.84СК України регламентовано, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років,незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Отже, для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, проте матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині.

Під час вирішення спору про стягнення аліментів на утримання дитини визначальним є те, разом із ким спільно проживає дитина.

Як вбачається з матеріалів справи, дитина ОСОБА_3 з народження зареєстрована та проживає разом із позивачкою за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджуються довідкою про реєстрацію місця проживання особи вих.615 від 04.01.2023 року та Витягом з реєстру територіальної громади №4239 від 11.08.22023 року.

Судом також встановлено, що позивачка на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-річного віку, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи.

Положеннями статті 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 Кодексу).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 Кодексу).

Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зістаттями 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Разом із тим, суд зазначає, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано.

Передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_2 від обов`язку утримання своєї дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за спільною дитиною, судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини, надання матеріальної допомоги позивачці, не досягнуто.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач працездатний, інших осіб на своєму утриманні не має.

Оцінивши надані докази по справі, суд дійшов висновку, що наявні всі підстави для покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір у розімірі 1211 грн. 20 коп. необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7, 8, 12, 13, 141, 268-270,

280-282 ЦПК України, ст.ст.180,181,182,184,192 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заочне рішення по справі.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дружину яка перебуває у відпустці до догляду за дитиною задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ), аліменти на її утримання у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 21.10.2024 року, до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою ним протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його переглядякщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 05.12.2024 року.

Суддя Слободян Г.М.