Справа № 539/6278/23
Провадження № 2/539/258/2024
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2024 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.,
за участю секретаря Джадан І.В.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
представників відповідача ГУНП в Полтавській області Паламара Д.О., Хилевич Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Держави Україна в особі Полтавської обласної прокуратури, третя особа: Державна казначейська служба України про стягнення моральної шкоди за незаконне та безпідставне переслідування правоохоронними органами та судом, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Держави Україна в особі Полтавської обласної прокуратури, третя особа: Державна казначейська служба України про стягнення моральної шкоди за незаконне та безпідставне переслідування правоохоронними органами та судом.
У ході досудового розслідування, за версією органу слідства та прокуратури, встановлено, що в 2017 році, точної дати не встановлено, ОСОБА_5 , увіз з-за кордону на територію України автомобіль марки Volkswagen Т5. У подальшому ОСОБА_5 , за обумовлену попередньо суму грошових коштів, продав вказаний автомобіль замовнику.
У подальшому 05.07.2020 р., точного часу не встановлено, ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи поряд з місцем проживання потерпілого ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 висловили незаконну вимогу потерпілому ОСОБА_5 про передачу їм грошових коштів у сумі 1000 доларів США за нібито зламані форсунки на звезеному автомобілі марки Volkswagen Т5, замовником якого був нібито знайомий ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . При цьому, в разі не передачі обумовленої суми грошових коштів, ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_6 погрожували потерпілому ОСОБА_5 фізичним насильством.
17.07.2020 р. о 12:33 год. у ході телефонної розмови ОСОБА_6 наголосив ОСОБА_5 на необхідності передачі йому вищевказаної суми грошових коштів.
Цього ж дня о 13:34 год. під час зустрічі ОСОБА_5 з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 наголосив ОСОБА_5 на необхідності передачі йому вищевказаної суми грошових коштів.
У подальшому, 07.08.2020 р. о 20:10 год., ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , перебуваючи поряд з буд. АДРЕСА_2 , зустрілися з ОСОБА_5 та наголосили йому на необхідності виконання своїх незаконних вимог щодо передачі їм грошових коштів.
Так, 07.08.2020 р. о 20:25 год. ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення за попередньою змовою з ОСОБА_6 одержав від потерпілого ОСОБА_5 поблизу зупинки громадського транспорту «Вишневецьких», що розташована навпроти житлового будинку по АДРЕСА_2 обумовлену суму грошових коштів у розмірі 1000 доларів США, що за курсом НБУ на 07.08.2020 р. становить 27 679 грн., чим довів спільний із ОСОБА_6 , злочинний умисел до кінця.
07.08.2020 р. він був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. 08.08.2020 р. йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Одночасно направлено до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 10.08.2020 р. ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави йому обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб. 02.09.2020 р. ухвалою Полтавського апеляційного суду ухвала слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави скасована та обрано йому запобіжний захід у вигляді особистої поруки. 30.11.2020 р. йому повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
За даним кримінальним провадженням складено, затверджено і направлено на розгляд до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області обвинувальний акт.
Вироком від 09.11.2021 р. Лубенського міськрайонного суду Полтавської області його визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04.07.2023 р. по справі №539/4099/20 апеляційні скарги прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області, потерпілого ОСОБА_5 - залишено без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.11.2021 року - без змін.

У межах вищенаведеного кримінального провадження вилучене у нього рухоме майно та грошові засоби, а саме: мобільний телефон марки «Samsung» у силіконовому чохлі із двома сім картами з назвами та гроші в сумі 11 грн., які визнані речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Також, в ході досудового слідства в рамках кримінального провадження №0000365 від 07.07.2020 р., на підставі повідомлення про підозру, працівники поліції Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області вилучили самозарядний травматичний пістолет під патрон 9 мм Р.А. моделі «Форт-12Р», серійний номер НОМЕР_1 та мисливську двоствольну рушницю моделі ТОЗ 63, калібру 16 мм., серійний номер НОМЕР_2 , з відповідними дозволами на них, які він зберігав за місцем свого проживання.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04.07.2023 р. його було зобов`язано здати слідчому на зберігання паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. На виконання рішення суду захисник 03.09.2020 р. здав слідчому СВ СУ ГУНП в Полтавській області закордонний паспорт ОСОБА_1 ..

Таким чином, кримінальне переслідування відносно нього тривало 2 роки 10 місяців та 28 днів (з 07.08.2020 р. - оголошення підозри, до 04.07.2023 р. - прийняття рішення Полтавським апеляційним судом). Утримувався він в ізоляторі тимчасового тримання № НОМЕР_3 ГУНП в Полтавській області з 07.08.2020 р. до 11.08.2020 р. і в подальшому у ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» з 11.08.2020 р. до 02.09.2020 р.. Всього був позбавлений волі строком на 27 днів.

Таким безпідставним переслідуванням з боку правоохоронних органів, він зазнав душевних переживань, втратив авторитет серед оточення і за місцем роботи, зазнав надзвичайного впливу, що призвів до глобальної зміни його життєвого укладу та завдав йому значних страждань. Враховуючи те, що він є інвалідом ІІ групи, зазначене переслідування, страждання, фактично знищили його як особистість, він втратив інтерес до життя, зумовлений тривалістю часу та зусиллями направлених на відновлення своїх прав. Внаслідок незаконного кримінального переслідування та арешту він як багатодітний батько був позбавлений, з часу повномасштабного вторгнення росії та територію України, захистити своїх дітей та вивезти їх за межи країни з метою збереження їх життя та фізичного, емоційного і психологічного стану.

Його робота була пов`язана з охоронною діяльністю, він працював старшим охоронником групи швидкого реагування і для цього він був зобов`язаний використовувати засоби самооборони, а внаслідок незаконного кримінального переслідування та вилучення самозарядного травматичного пістолету і мисливської двоствольної рушниці він був позбавлений можливості у разі необхідності користуватися засобами самооборони.

Незаконне кримінальне переслідування тримало його у великій напрузі через приниження його честі, гідності, престижу та ділової репутації, моральні переживання у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, що спричинило психоемоційний розлад. Він перебував постійно у внутрішній напрузі, що призводило до виснаження як фізичних, так і психічних сил.

Незаконне кримінальне переслідування тримало у великій напрузі не тільки його, а і усю його сім`ю дружину та трьох дітей.

Незаконним переслідуванням йому завдано значної моральної та матеріальної шкоди.

Внаслідок незаконного переслідування вилучені грошові кошти, мобільний телефон, самозарядний травматичний пістолет та мисливська двоствольна рушниця йому так і не повертаються, а його права знову порушуються.

Враховуючи норми закону та факт перебування під слідством та судом 34 місяця і 28 днів, вважає, що розмір гарантованого відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню на його користь за незаконне перебування під слідством та судом становить 234053,00 грн. (6700 грн. (мінімальна заробітна плата станом на січень 2023 р.) х 34 місяця і 28 день (в перерахунку складають 6253,33 грн.), що відповідає мінімально гарантованому законом розміру.

Щодо завданої моральної шкоди наслідками якої були і є його значні страждання, то вважаю, що розмір грошової компенсації складає 1000000,00 грн.

Прохає суд стягнути з Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Держави Україна в особі Полтавської обласної прокуратури на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди за незаконне та безпідставне переслідування правоохоронними органами та судом шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку 1234053,00 грн. та понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обгрунтовуючи їх обставинами викладеними в позові.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив, що позивачем будь-яких належних доказів на підтвердження моральних страждань не надано, позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди у визначеному позивачем розмірі 1234053,00 грн. завеликі, а тому не підлягають задоволенню.

На адресу суду 20.09.2024 від Полтавської обласної прокуратури надійшов відзив в якому зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового розслідування заявлені відповідно положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Позивачем заявлено до відшкодування моральну шкоду у розмірі 1234053 грн. З наданих суду доказів вбачається, що позивач перебував під слідством та судом з 07.08.2020 по 04.07.2023, тобто 34 місяці 28 днів. З урахуванням зазначеного, за доведеності, на користь позивача може бути стягнуто за цей період моральну шкоду із розрахунку однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду на рівні 1600 гривень. У позовній заяві ОСОБА_1 , окрім посилання на матеріали кримінального провадження та вирок суду, не зазначив у чому конкретно полягає завдана йому моральна шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи її розмір 1234053 грн., та якими належними, допустимими та достовірними доказами це підтверджується. Також, не здійснив розрахунок суми завданої моральної шкоди. Наведені позивачем обставини із його життя не підтверджені належним чином, не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із фактом його притягнення до кримінальної відповідальності, а відтак не можуть бути належними доказами на підтвердження заподіяння йому моральних страждань, а відповідно і моральної шкоди. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Зазначено, що ОСОБА_1 будь-яких належних доказів на підтвердження моральних страждань не надано, позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди у визначеному позивачем розмірі 1234053,00 грн. не можуть бути задоволені. Крім того вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складається з суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 грн., однак позивачем окрім ордеру на надання правничої правової допомоги адвокатом Ковжогою О.І. не надано жодного доказу на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу. Відсутній і розрахунок вартості правової допомоги. Прохає моральну шкоду заподіяну ОСОБА_1 визначити та стягнути у розмірі передбаченому ч. 2 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативну-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», у стягненні витрат на правничу допомогу відмовити. (а.с. 138-139, 226-227)

В судовому засіданні представники відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області Паламар Д.О. та ОСОБА_7 заперечували щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 посилаючись на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог недоведеними, а тому прохають відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

08.01.2024 року на адресу суду від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області Паламар Д.О. надійшов відзив згідно якого зазначено, що позивач посилається, як на підставу стягнення моральної шкоди у сумі 1234053,00 гривень у вчиненні незаконних дій органами державної влади, які незаконно повідомили йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. Позивач вказує, що вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.11.2021 його визнано невинуватим та виправдано у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. Вказане на думку позивача є підставою для відшкодування йому шкоди. Однак, вказаний вирок не містить висновків про наявність факту незаконного повідомлення ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення з боку посадових осіб ГУНП в Полтавській області або про незаконність будь-яких інших процесуальних дій відносно нього. Інших судових рішень, які б встановлювати такі факти позивачем також не надано. Вказує, що при розгляді вимоги позивача про відшкодування завданої йому моральної шкоди судом можуть братися до уваги лише ті негативні наслідки немайнового характеру, які доведені позивачем під час розгляду даної справи. Позивач при розгляді справи повинен довести: факт наявності моральної шкоди, факти протиправних діянь Головного управління Національної поліції в Полтавській області; наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діяннями Головного управління Національної поліції в Полтавській області та завданою шкодою; вина відповідача. Але вказані обставини в сукупності не доведені позивачем, а доводи щодо спричинення моральної шкоди, викладені у позовній заяві, є безпідставним і нічий не доведеним як і визначений розмір шкоди, яка на думку позивача підлягає відшкодуванню. Вважає, що ОСОБА_1 не надано жодного доказу, який міг би підтвердити причинно-наслідковий зв`язок між діями Головного управління Національної поліції в Полтавській області та моральною шкодою. Крім того, ним не наведено жодних доказів в обґрунтування заявленого розміру відшкодування з ГУНП саме 1234053,00 грн. Вказує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її збагачення. Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог недоведеними, а тому прохає відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того, згідно пояснень від 22.02.2024 року вважає, що заявлена сума витрат на правову допомогу в розмірі 30000,00 грн. є завищеною. (а.с. 112-114, 142-143)

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не попередив.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000365, внесеному до ЄРДР 07.07.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснювалось прокуратурою Полтавської області, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. (а.с. 7)

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину позивача ОСОБА_1 07.08.2020 р. був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. (а.с. 8-11)

08.08.2020 р. ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. (а.с. 12-15)

Відповідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10.08.2020 р. ОСОБА_1 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб. Строк тримання під вартою рахувати з 07.08.2020 року з 20-25 год. до 20-25 го. 05.10.2020 року. (а.с. 20-24)

02.09.2020 р. ухвалою Полтавського апеляційного суду ухвала слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави скасована та обрано стосовно ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді особистої поруки. ОСОБА_1 негайно звільнено з під варти в залі суду. (а.с. 25-32)

30.11.2020 р. позивачу ОСОБА_1 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. (а.с. 16-19)

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.11.2021 р. ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. (а.с. 33-56)

На підставі ухвали Полтавського апеляційного суду від 04.07.2023 р. у справі №539/4099/20 апеляційні скарги прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області, потерпілого ОСОБА_5 - залишено без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.11.2021 року - без змін. (а.с. 57-68)

Відповідно листа ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» №15/06-2/9989 від 01.12.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11.08.2020 року по 02.09.2020 року утримувався в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)». Згідно ухвали Полтавського апеляційного суду від 02.09.2020 року звільнений з під варти в залі суду. (а.с. 71)

Згідно посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_4 від 09.01.2020 року, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни. (а.с. 82)

Позивач є батьком трьох дітей, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 85-88)

Відповідно довідки СТзОВ «Придніпровський край» №52В від 11.05.2021 року ОСОБА_1 дійсно працював в СТзОВ «Придніпровський край» на посаді старшого охоронника групи швидкого реагування з 28.09.2018 року по даний час. (а.с. 93)

Згідно листа ГУНП в Полтавській області №24/К-1085 від 31.07.2023 у задоволенні клопотання адвоката Ковжоги О.І. про повернення майна, вилученого в рамках кримінального провадження №0000365 від 07.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, відмовлено, оскільки адресу СУ ГУНП в Полтавській області вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.11.2021 (справі №539/4099/20), яким визначено долю речових доказів у кримінальному провадженні №0000365 від 07.07.2020 року, а також рішення Полтавського апеляційного суду про залишення вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.11.2021 року (справа №539/4099/20) в силі, не надходив. (а.с. 99)

Через кримінальне переслідування значно погіршився стан здоров`я позивача ОСОБА_1 . Так, у період з 17 серпня по 26 серпня 2021 року та з 23 грудня 2021 року по 05 січня 2022 року позивач проходив стаціонарне лікування, що підтверджується відповідними медичними документами. (а.с. 89-92)

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 як на підставу своїх порушених прав посилався на те, що в результаті незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури він зазнав моральних страждань, які полягали в тому, що тривалий час він був позбавлений повноцінної життєдіяльності, змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя сім`ї, підтвердження своєї невинуватості у вчиненні злочину та відновлення ділової репутації, обмежувати себе і свою сім`ю у відпочинку, постійно виправдовуватись перед знайомими та колегами по роботі за свою невинуватість та не мав можливості забезпечити своїх дітей правом на життя та здоров`я шляхом вивезення їх за кордон після початку повномасштабного вторгнення військ росії на територію України, а тому має право на відшкодування шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода.

Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету (стаття 4 вказаного Закону).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

У постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що «моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі».

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом.

Встановлення правильного періоду перебування особи під слідством і судом впливає на правильність визначення мінімального розміру моральної шкоди, який не може бути зменшено.

Норма частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначає, що відшкодування моральної шкоди провадиться виходячи з розміру, який не може бути меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, при цьому суди з урахуванням конкретних обставин справи не обмежені у визначенні більшого розміру відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, законодавством встановлений лише мінімальний розмір для визначення моральної шкоди, але не граничний.

Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 17 січня

2024 року у справі № 211/2832/19 (провадження № 61-9749св23).

Обґрунтовуючи розмір завданої моральної шкоди, позивач зазначив, що внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури, незаконне притягнення його до кримінальної відповідальності, які призвели до значних душевних страждань, погіршення його відносин з оточуючими, порушення нормальних життєвих зв`язків та стану здоров`я, приниження честі, гідності та ділової репутації; тривале незаконне притягнення до кримінальної відповідальності та перебування під слідством більше двох років мало для позивача психотравмуючі наслідки.

На думку позивача, для відновлення нормального психологічного стану та відновлення ділової репутації йому має бути відшкодовано 1234053,00 грн моральної шкоди.

Відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ОСОБА_1 має право на відшкодування на його користь за рахунок коштів державного бюджету моральної шкоди, яку слід визначити, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Факт винесення виправдувального вироку відносно позивача надає йому право на відшкодування моральної шкоди в силу вимог вказаного вище Закону у мінімально визначеному розмірі.

Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно врахував: негативні наслідки, які продовжувалися для позивача внаслідок тривалого незаконного кримінального переслідування, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Позивач перебував під досудовим слідством та судом з 07.08.2020 року по 04.07.2023 року, що становить 34 місяці та 28 днів, і за вказаний період перебував у статусі підозрюваного та обвинуваченого, в судовому порядку був змушений доводити свою невинність, позивач жив у постійному страху бути засудженим за нескоєний ним злочин, втратив репутацію, що мало для нього негативні наслідки та суттєво вплинуло на його психоемоційний стан, а також вимагало додаткових зусиль для організації його життя.

Отже, враховуючи конкретні обставини справи, характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, їх тривалість, та керуючись вимогами розумності та справедливості, суд дійшли висновку, що розмір моральної шкоди слід визначити у мінімальному розмірі, встановленому законодавством, що буде достатньою сатисфакцією перенесених позивачем моральних страждань.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», з 01 квітня 2024 року встановлено у 2024 році щомісячну мінімальну заробітну плату в сумі 8000 грн.

Враховуючи період перебування позивача під слідством та судом з 07 серпня 2020 року по 04 липня 2023 року (34 місяців та 28 днів), тому сума, яка підлягає стягненню на користь позивача в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди не може бути меншою, ніж 279466,76 грн. (8000 грн. х 34 міс + 7466,76 грн. за 28 днів).

Наведені обставини є підставою для проведення відповідних розрахунків з урахуванням тих негативних наслідків, які настали в результаті незаконних дій правоохоронних органів.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2019 року у справі № 757/53996/17, зазначив, що визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати й більший розмір відшкодування, а обмеження максимального розміру моральної шкоди Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не передбачено. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, суди, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, виходять із встановлених фактичних обставин кожної окремо взятої справи.

Позивач з урахуванням наведених обставин просить стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 1234053,00 грн.

Судом встановлено, що позивач незаконно перебував під слідством і судом 2 роки 10 місяців та 28 днів, чим йому було завдано моральних втрат, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагали від нього додаткових зусиль для організації життя.

Проте, позивачем жодним чином не доведено, що наявність у нього певних захворювань, які виникли 17.08.2021 року та 23.12.2021 року, є наслідком саме його переживань під час перебування під слідством і судом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відшкодуванню позивачу підлягає сума, виходячи з вимог ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а саме виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

З урахуванням обставин справи, глибини та тривалості душевних страждань, доведеності позивачем вимушених змін у його житті, виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що моральна шкода має бути відшкодована позивачу в розмірі 279466,76 грн. А тому позов підлягає до часткового задоволення.

Аналогічні висновки викладені у Постанові від 17 травня 2023 року у справі № 490/1838/22 (провадження № 61-1978св23) Верховного Суду .

На підставі ст. 141-142 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 80, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Держави Україна в особі Полтавської обласної прокуратури, третя особа: Державна казначейська служба України про стягнення моральної шкоди за незаконне та безпідставне переслідування правоохоронними органами та судом задовольнити частково.

Стягнути з Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Держави Україна в особі Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди за незаконне та безпідставне переслідування правоохоронними органами та судом моральну шкоду у розмірі 279466 (двісті сімдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 76 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 , місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач - Держава Україна в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області, , адреса місцезнаходження: м. Полтава, вул. Пушкіна, 83.

Відповідач Держава Україна в особі Полтавської обласної прокуратури, , адреса місцезнаходження: м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 7.

Третя особа - Державна казначейська служба України, , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Бастіонна, 6.

Дата складання повного рішення суду 04.11.2024 року.

Суддя Т.Д. Бєссонова