КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

справа № 758/13876/20

провадження № 22-ц/824/17532/2024

04 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді - доповідача Кирилюк Г. М., вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області, Київської міської прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної особі незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, за апеляційною скаргою Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області на рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року в складі судді Захарчук С. С.,

встановив:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року вказаний позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 118 400 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

28.11.2024 Головне управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області через підсистему «Електронний суд» подало апеляційну скаргу, в якій просить поновити державі, як відповідачу, строк на апеляційне оскарження на підставі п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 354 ЦПК України. Скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що тривалість дослідження і вирішення судом апеляційної інстанції в даній справі відповідних процесуальних питань, пов`язаних з рухом поданої ГУ СБУ апеляційної скарги держави, після 09.10.2024 й до 27.11.2024 є поважною причиною його пропуску.

Щодо сплати судового збору зазначає, що належним відповідачем у межах пред`явлених позовних вимог на підставі положень ст. 56 Конституції України може бути виключно держава.

Державу, незважаючи на її процесуальний статус відповідача - сторони у справі, платником судового збору Законом України «Про судовий збір» не ідентифіковано, у зв`язку з чим Головне управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області не є спроможним всупереч обумовлених ч.2 ст. 19 Конституції України положень ч. 2 ст. 133, ч. 2 ст.134 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» сплачувати судовий збір в даній справі.

ГУ СБУ є не державою, а її складовою структурою - органом державної влади, не уповноваженим розпоряджатися коштами, на які претендує позивач, і нести зобов`язання щодо відшкодування позивачу шкоди, передбаченої ст. 56 Конституції України, заздалегідь виділеними у розпоряджання ГУ СБУ як бюджетної установи бюджетними коштами. Здійснення функції щодо забезпечення участі держави у справі в порядку самопредставництва органу державної влади не наділяє ГУ СБУ повноваженнями на учинення тих чи інших видатків безпосередньо з державного бюджету. ГУ СБУ було і залишається зобов`язаним дотримуватися бюджетної дисципліни і принципу цільового використання бюджетних коштів.

Забезпечуючи участь держави як відповідача у справі, ГУ СБУ в силу положень ч. 4 ст. 58 ЦПК України діє у правовому статусі не юридичної особи, а органу державної влади - у порядку його самопредставництва. ГУ СБУ не є спроможним у справі, враховуючи наявний предмет юридичного спору, діяти у правовому статусі юридичної особи, що явно вбачається із правового аналізу положень ст. 58, ч. 1 ст. 60 ЦПК України - не може бути ні представником, ні законним представником, не може приймати участь у справі у порядку самопредставництва юридичної особи (як зазначено вище за текстом, держава не може бути юридичною особою).

Здійснення державою сплати самій собі (безпосередньо з державного бюджету напряму до державного бюджету) судового збору вбачалося б нераціональними діями, оскільки на їх (дій) виконання (на оформлення, здійснення платежів з державного бюджету, перевірку їх надходження до державного бюджету) передбачалися б витрати державних ресурсів (у вигляді людських працегодин, електроенергії, зносу приладів обліку і передачі інформації фінансового характеру) на досягнення вже наявного результату (факту завідомого володіння державою саме тими бюджетними коштами, які б могли надходити від держави в якості сплати судового збору), що у повній мірі враховано законотворцем і законодавцем при формуванні і прийнятті Закону України «Про судовий збір», яким державу, зокрема, органи державної влади, котрі як складові структури держави у порядку їх самопредставництва забезпечують її (держави) участь у судах, платниками судового збору не визначено.

Судова практика Верховного Суду, набута у справах №906/770/17, 336/5109/19, №367/9255/21, 510/2084/21 у частині, що стосується вирішення питань про сплату судових зборів сторонами юридичних спорів, які походять із правовідносин, урегульованих Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», не охоплює викладені вище за текстом результати правового аналізу норм чинного законодавства.

Закладена у той чи інший висновок Верховного Суду помилка у разі її ігнорування невідворотно призводила б до її накопичення у судовій практиці всупереч чинному законодавству. З метою запобігання таких наслідків Верховний Суд періодично відступає від своїх висновків.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зазначені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними з таких підстав.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, копія повного рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року надійшло до електронного кабінету Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області в Єдиній інформаційно-телекомунікаційній системі 24.09.2024.

09.10.2024 Головне управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області подало апеляційну скаргу, яку ухвалою Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2024 року було залишено без руху для усунення недоліків, в тому числі з підстав відсутності доказів сплати судового збору.

29.10.2024 представник Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області - Стельмаш Р. М. через підсистему «Електронний суд» подав заяву, в якій щодо сплати судового збору зазначив, що положеннями ст. 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що саме сторони, тобто і позивач, і відповідач звільняються від сплати судових витрат, зокрема, судового збору у ході участі у судових справах, обумовлених цим законом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 листопада 2024 року Головному управлінню Служби безпеки України у місті Києві та Київській області продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги - надання доказів сплати судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області на рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року визнано неподаною та повернуто з підстав несплати судового збору. Роз`яснено, що вказана ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Подавши вдруге апеляційну скаргу 28.11.2024, тобто з пропуском строку на її подання, Головне управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області в якості поважності причин пропуску на апеляційне оскарження, посилається на тривалість вирішення судом апеляційної інстанції відповідних процесуальних питань, пов`язаних із рухом поданої його представником апеляційної скарги.

Разом з тим, вирішення апеляційним судом процесуальних питань, пов`язаних з рухом поданої заявником апеляційної скарги, не позбавляло вказану особу можливості подати апеляційну скаргу в строк, визначений законом.

Об`єктивних обставин, що перешкоджали поданню апеляційної скарги у визначений законом строк, в поданій апеляційній скарзі зазначено не було.

При цьому тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишення без руху з наданням особі десятиденного строку для звернення до суду апеляційної інстанції з заявою, в якій необхідно вказати інші підстави для поновлення строку.

У випадку неподання заяви у визначений судом строк у відкритті апеляційного провадження може бути відмовлено.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Посилання в апеляційній скарзі на положення пункту 11 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», як на підставу звільнення від сплати судового збору є необґрунтованими.

Відповідно до пункту 11 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою чи службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Тлумачення пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» свідчить про те, що від сплати судового збору звільняються виключно позивачі за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, а не відповідачі чи треті особи.

Наведене узгоджується із висновком, сформульованим у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 листопада 2019 року у справі № 906/770/17.

Вказана позиція послідовно була підтримана в ухвалах Верховного Суду, зокрема, від 13.03.2023 у справі №336/5109/19, від 03.07.2023 у справі №510/2084/21, від 27.05.2024 у справі №367/9255/21.

Відповідно до ч. 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З апеляційною скаргою звернулось Головне управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області, яке є відповідачем у справі, а тому на нього не поширюються вимоги законодавства щодо звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справах за позовами про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Відповідно до статті 89 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 ЦК України).

Головне управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області є самостійною юридичною особою, до якої пред`явлено позов в даній справі, а тому доводи про неналежність вказаної особи як відповідача є необґрунтованими.

Згідно з пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Розмір судового збору розраховується без врахування фактично сплаченого судового збору за звернення до суду першої інстанції.

З позовом ОСОБА_1 звернувся у грудні 2020 року, просив відшкодувати шкоду у розмірі 2 000 000 грн. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року позов задоволено частково. Стягнено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 118 400 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Оскільки Головне управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог, то 1 відсоток від суми, яку задовольнив суд становить 1 184 грн, а розмір судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги - 1 420 грн 80 коп. ( 1 184 грн х 150%) х0,8).

Отже, за подання апеляційної скарги на рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року судовий збір підлягає сплаті в розмірі 1 420 грн 80 коп.

У зв`язку з цим апеляційна скарга підлягає залишенню без руху для усунення недоліків - оплати судового збору в розмірі 12 612,00 грн за реквізитами: отримувач - ГУК у м. Києві/Соломян. р-н/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ)- 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), МФО банку - 899998, рахунок отримувача - UA0026010, код класифікації доходів бюджету - 22030101. Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Київський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

На підтвердження сплати судового збору до Київського апеляційного суду необхідно надати документ, що підтверджує його сплату, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 185, 356, 357 ЦПК України

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області на рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог цієї ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк