Провадження № 2-о/734/49/24 Справа № 734/3420/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 серпня 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Бараненка С.М.,

за участю:

секретаря судових засідань Чумак Н.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з заявою про видачу обмежувального припису, звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 .

Заявники просять суд видати обмежувальний припис, відносно ОСОБА_3 на строк 6 (шість) місяців щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме: заборони ОСОБА_3 наближатися на відстань 3 кілометри до їхнього місця проживання, щодо ОСОБА_4 місця проходження військової служби, а також інших місць, які вони відвідують та будуть відвідувати; заборони ОСОБА_3 розшукувати їх, а також після народження, їхню доньку: розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися, за винятком власного бажання заявників; заборони ОСОБА_3 вести з ними листування, телефонні переговори, контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, в тому числі збирати та використовувати відносно них і їхньої доньки (яка має народитися) будь-яку інформацію, а також контактувати щодо них з медичними установами та військовими частинами тощо, так-як ОСОБА_3 ніколи не дає їм спокійно жити та розвиватися, руйнує всі їх стосунки, чинить на них психологічне насильство та намагається зруйнувати їх сімейне життя.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заяву підтримала. В правоохоронні органи вони з чоловіком з приводу поведінки його матері не зверталися.

Заявник ОСОБА_2 в усдове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся, заяв та клопотань від нього на час розгляду справи не надходило.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася, заяв та клопотань від неї на час розгляду справи не надходило.

Заслухавши пояснення заявниці та дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини 1 статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів як заявника, так і осіб, відносно яких заявник просить видати обмежувальний припис, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди також мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як випливає із змісту ст. 350-4 ЦПК України особа, яка звертається до суду із заявою про видачу обмежувального припису, повинна зазначити обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та надати докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Заявники не зверталися із клопотанням про витребування доказів.

Як доказ в підтвердження зазначено в заяві про видачу обмежувального припису, заявниками надано роздруківку з соціальних мереж з певним текстом, але з тексту даної роздруківки, яка не завірена жодним чином, не зрозуміло кому адресований текст роздруківки, і що цей текст написано саме зазначеною в заяві заінтересованою особою ОСОБА_3 , так-як в роздруківці прізвище та ім`я зазначено на іноземній мові, по батькові особи взагалі відсутнє. Як доказ також надано довіреність, але дана довіреність є текстом, який набраний та роздрукований на комп`ютерній техніці, жодних підписів, часу складання та печаток на ньому не міститься.

Аналізуючи вище викладене заявники не надали суду доказів, на підставі яких можна зробити висновки про наявність домашнього насильства у будь-якому його прояві як наданий час так і в майбутньому.

Таким чином, враховуючи, що суду не надано достатніх належних, допустимих, та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно заявників, настання наслідків його вчинення, що надавало б правову підставу для видачі обмежувального припису, суд дійшов до висновку що в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису слід відмовити.

Керуючись ст.ст.259, 265, 294, главою 13 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, відносно ОСОБА_3 на строк 6 (шість) місяців щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме: заборони ОСОБА_3 наближатися на відстань 3 кілометри до їхнього місця проживання, щодо ОСОБА_4 місця проходження військової служби, а також інших місць, які вони відвідують та будуть відвідувати; заборони ОСОБА_3 розшукувати їх, а також після народження, їхню доньку: розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися, за винятком власного бажання заявників; заборони ОСОБА_3 вести з ними листування, телефонні переговори, контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, в тому числі збирати та використовувати відносно них і їхньої доньки (яка має народитися) будь-яку інформацію, а також контактувати щодо них з медичними установами та військовими частинами тощо, відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Козелецький районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду.

Рішення в повному обсязі виготовлено 09 серпня 2024 року.

Головуючий суддя Сергій БАРАНЕНКО