Справа № 361/5590/23
Провадження № 2/361/1135/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24 вересня 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ?АННОР? про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2023 року позивач звернувся до суду із позовом в якому просив суд встановити факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ТОВ ?АННОР? в особі директора ОСОБА_2 в період з січня 2022 року по грудень 2022 рік, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість щодо виплати всіх сум належних до сплати працівникові при звільнені в розмірі 146675 грн. 50 коп. та понесені витрати на юридичну допомогу в розмірі 15000 грн. 00 коп.

Свій позов обґрунтовував тим, що він перебував у трудових відносинах з ТОВ ?АННОР?.

Офіційно працював на зазначеному підприємстві на посаді менеджера за адресою: АДРЕСА_1 .

За 2021 року він отримував заробітну плату в розмірі 6200 грн. 00 коп. на банківську карту та окремо та окремо в конверті 3800 грн. 00 коп., загалом його заробітна плата складала 10000 грн.

З січня 2022 року по грудень 2022 рік не отримував заробітної плати взагалі, проте кожного робочого дня за вказаний період виконував покладені на нього обов`язки.

В грудні 2022 року він звернувся до директора ТОВ ? ОСОБА_3 з питанням щодо перебування з ним у трудових відносинах на що йому повідомили, що дійсно рахується на посаді менеджера, а у квітні 2023 року дізнався про те, що був звільнений ще у грудні 2022 року.

Варто зазначити, що під час звільнення він не отримав трудову книжку, не був ознайомлений із наказом про звільнення та не отримував її копію. З ним не проводили ніяких виплат, роботодавець не відправляв його у простій, з початку повномаштабного вторгнення російської федерації на територію України він не призупиняв трудовий договір.

Враховуючи що, мінімальна заробітна плата за 2022 рік складала 6500 грн. 00 коп. отже:

-Розмір заробітку за період роботи з січня 2022 року по грудень 2022 рік, який підлягає стягненню з відповідача дорівнює: 6 500 грн. 00 коп. * 12 місяців = 78 000 грн. 00 коп.

-Розмір невикористаної відпустки під час звільнення, який підлягає стягненню з відповідача дорівнює: 6 500 ч/ 21 календарних дня = 309 грн 50 коп. за один робочий день, цю суму * на 24 календарних дня - 7428 грн. 00 коп.

Враховуючи те, що відповідач не виконав своїх обов`язків покладених на нього чиним законодавством стосовно належного оформлення звільнення позивача чим порушив законодавство про працю, то він повинен виплатити на користь позивача суму в розмірі його тримісячного середнього заробітку, що становить: 6 500 грн. 00 коп. * 3 = 19500 грн. 00 коп.

Середній розмір його заробітної плати на момент звільнення становив 6500 грн. 00 коп.

Враховуючи положення ст. 235 КЗпП України, відповідач зобов`язаний виплати йому суму середнього заробітку за час затримки видачі копії наказу про звільнення та повернення його трудової книжки: 6700 грн. 00 коп. * 6 = 40200 грн. 00 коп.

Розмір невикористаного лікарняного за період роботи з січня 2022 року по грудень 2022 рік, який підлягає стягненню з відповідача складає: 6500 /21 календарних дня = 309 грн. 50 коп. за один робочий день, цю суму* на 5 календарних дня - 1 547 грн. 50 коп.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника.

Таким чином заборгованість ТОВ ?АННОР? перед позивачем становить 146675 грн. 50 коп.

На його вимоги здійснити належний розрахунок, директор ТОВ ?АННОР? ОСОБА_2 запевнив, що виплати не буде. Позивач зазначив, що на даний час повного розрахунку з позивачем не проведено.

11 липня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 23 жовтня 2023 року.

Позивач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справиу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 10 липня 2023 року позивач звернувся до суду із позовом в якому просив суд встановити факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ТОВ ?АННОР? в особі директора ОСОБА_2 в період з січня 2022 року по грудень 2022 рік, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість щодо виплати всіх сум належних до сплати працівникові при звільнені в розмірі 146675 грн. 50 коп. та понесені витрати на юридичну допомогу в розмірі 15000 грн. 00 коп.

Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження своїх вимог позивач надав наступні докази:

-Рахунок на оплату № 379 від 16 лютого 2022 року, в якому зазначено постачальник ТОВ ?Київшинторг?, покупець ТОВ ?АННОР?, який не є доказом перебування позивача та відповідача у трудових відносинах;

-Видаткова накладна № 65 від 29 вересня 2022 року, в якому зазначено постачальник ТОВ ?АННОР?, покупець ТОВ ?МЕТІДА?, яка не є доказом перебування позивача та відповідача у трудових відносинах;

-Лист-звернення щодо виготовлення зарплатних карток співробітникам компанії, де зазначено ОСОБА_1 , проте не зрозуміло якою датою направлено даний лист-звернення до АТ ?Райффайзен Банк Аваль?;

-Фото печатки ТОВ ?АННОР?, що не є доказом перебування позивача та відповідача у трудових відносинах;

-Лист для клієнтів, які отримують заробітну плату на картковий рахунок від АТ ?Райффайзен Банк Аваль? від 21.10.2019 року, проте позивач просить встановити факт перебування ним у трудових відносинах з ТОВ ?АННОР? в особі директора ОСОБА_2 в період з січня 2022 року по грудень 2022 рік;

- Переписка в системі Viber, що є неналежним доказом перебування позивача та відповідача у трудових відносинах;

-Копія паспорта на ім`я ОСОБА_2 , що є неналежним доказом перебування позивача та відповідача у трудових відносинах та вказаний факт не підтверджує;

-Дані щодо заробітної плати/доходу ОСОБА_1 , надавши до суду витяг з порталу ПФУ зі своєї сторінки та Реєстрів застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу за 1998 по 2013 роки, з 2011 по 2023 роки, згідно яких вбачається, що у 2022 році позивач офіційної заробітної плати не отримував.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки наявними у справі доказами не доведено обставини на які позивач посилався у позові.

Керуючись ст. ст. 76 - 83, 90, 263, 264, 265, 268, 273, 280 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ?АННОР? про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 146675 грн. 50 коп., встановлення факту перебування у трудових відносинах, - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.