Справа № 166/891/22 Головуючий у 1 інстанції: Свистун О. М.
Провадження № 22-ц/802/831/24 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Федонюк С.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Ганжи М.І.,

позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пожежі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 05 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_4 , в якій зазначив, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 10 вересня 2010 року Ратнівською державною нотаріальною конторою, житловий будинок, який розташований на АДРЕСА_1 , у рівних частках, у розмірі по 1/3 кожному, належить йому, відповідачці та ОСОБА_8 .

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 16.03.2010 у справі № 2-4/2010 йому, як третьому співвласнику, виділено частину будинку загальною площею 82,7 кв.м., вартістю 122783 грн. Частина будинку позивача фізично відокремлена від часток інших співвласників. Пізніше ОСОБА_8 , як другий співвласник, згідно з рішенням суду виділив в натурі належну йому частку будинку. Перша частка будинку залишилась за відповідачкою, а співвласник будинку ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У липні 2019 року відповідачка передала свою частку в будинку в користування спадкоємцю померлого ОСОБА_8 ОСОБА_7 , однак в установленому законом порядку дану передачу не зареєструвала, повідомивши, що в подальшому оформить на неї договір дарування, тому відповідно до чинного законодавства України залишилась співвласником цієї частини будинку.

У частині будинку відповідачки 26 жовтня 2019 року сталася пожежа, яка через мансарду перейшла на його частину будинку, в результаті чого вона та весь будинок зазнали значних пошкоджень. За даним фактом Ратнівський РС ГУ ДСНС склав акт про пожежу від 25.10.2019. Відділення поліції №2 (смт Ратне) Ковельського РП ГУНП у Волинській області відкрило кримінальне провадження № 0000363, яке постановою від 23.03.2022 було закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Відповідно до звіту про причину пожежі від 29.10.2019 осередок пожежі знаходився в середині веранди, яка розміщена в частині будівлі покійного ОСОБА_8 . Однак відповідно до висновку експерта № 0550 від 27.02.2010 за результатами судової будівельно-технічної експертизи дана частина будинку належить саме відповідачці, як першому співвласнику.

Вказує, що йому, як третьому власнику окремо визначеного приміщення в даному будинку, завдано матеріальну шкоду в розмірі 36% вартості усього будинку, що становить 122783 грн.

Уважає, що відповідачка, будучи власником частини будинку неналежно використовувала своє майно і, будучи відповідальною за пожежну безпеку, не забезпечила дотримання правил пожежної безпеки в своєму приміщенні, що призвело до виникнення пожежі в будинку і завдання йому збитків.

З врахуванням уточненої позовної заяви просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок пожежі, у розмірі 72528,84 гривень та судові витрати у справі.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 05 червня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції, скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позов задовольнити.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає до часткового задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом ВРА №791274 від 09.09.2010 (а.с. 8, т.1), витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.11.2019 (а.с.18, т.1) ОСОБА_4 є спадкоємцем 1/3 частки майна ОСОБА_9 , що складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, які знаходяться в АДРЕСА_1 . Із свідоцтва ВРА № НОМЕР_1 від 09.09.2010 вбачається, що ОСОБА_8 належить право на спадщину на 1/3 частку спадкового майна.

Про належність позивачу 1/3 частки будинку на АДРЕСА_1 свідчить витяг про реєстрацію права власності №23597029 від 17.08.2009 (а.с.9, т.1).

Ратнівський районний суд рішенням від 16.03.2010 (а.с.14, т.1) виділив ОСОБА_1 частку в спадковому майні в натурі, а саме коридор 1-15 площею 19,6 кв.м., кімнату 1-13 площею 29,3 кв.м.

У житловому будинку на АДРЕСА_1 25 жовтня 2019 року орієнтовно о 22 год 38 хв виникла пожежа (акт про пожежу від 25.10.19, а.с.17, т.1), яку локалізовано 26 жовтня 2019 року о 01 год 12 хв. Відповідно до цього акта під час пожежі було пошкоджено майно ОСОБА_1 на суму 976 963 грн. Такий розмір, як вбачається із акта про пожежу, визначено згідно з відомостями, зазначеними особисто ОСОБА_1 у долученій заяві.

За фактом пожежі за заявою ОСОБА_7 , дочки одного із спадкоємців житлового будинку ОСОБА_8 , який помер, до ЄРДР 26 жовтня 2019 року внесено відомості за №0000363 (а.с.36, т.1). Указане кримінальне провадження слідчий згідно із постановою від 23.03.2022 закрив у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Під час огляду місця події 26 жовтня 2019 року (протокол а.13 крим. провадження) слідчим установлено, що внаслідок пожежі шиферне покриття будинку відсутнє, на покрівлі обгорілі крокви та балки, у коридорі обвалення цегли, шиферу, дерев`яного перекриття, в інших приміщеннях обвуглені стіни та меблі, прогорівше перекриття, багато пожежного сміття. Із приміщення коридора вилучено відрізки електропровідника.

У ході додаткового огляду місця події 26.10.2019 (а.с.18 крим.пров.) установлено, що ймовірним місцем загоряння є приміщення коридору, де виявлено найбільші пошкодження.

Допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 працівники місцевого підрозділу ДСНС, а також ОСОБА_12 , слідчий відділення поліції №2 (сел. Ратне) дали показання про те, що осередок пожежі знаходився у веранді будинку, вхід до якої із задньої від дороги сторони будинку, тобто від річки; найбільш пошкодженими були вхід у веранду та вікно у ній. Шляхом співставлення отриманих від свідків відомостей та даних із технічної документації вбачається, що власником частки будинку, де розміщена веранда, є ОСОБА_4 .

Під час проведення обшуку 12 серпня 2020 року (а.с.109 крим.пров.) у спальній кімнаті в будинку виявлено електропровідники, які увімкнено в мережу; на ліжку - залишки матрацу із під`єднаними електропровідниками, під стіною батарею опалення із електропровідниками біля неї.

Відповідно до висновку експерта №82 від 11.12.2019 (крим. провадження, а.23) на наданих на дослідження електричних провідниках виявлено оплавлення металу, які відповідають таким, що виникли внаслідок короткого замикання, при цьому частина із них внаслідок первинного короткого замикання, частина вторинного короткого замикання.

За результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів експерт у висновку №729 від 07.11.2019 (крим.провадження, а.36) зазначено про невиявлення на пожежному смітті залишків нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів, чим спростовується версія ймовірного підпалу, висловлена у звіті про причину пожежі (а.с. 133-135).

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/103-21/2025-КЗ від 31.03.2021 на вилучених електричних провідниках виявлено оплавлення металу, які відповідають таким, що виникли внаслідок короткого замикання. Однак визначити умови, в яких проходило коротке замикання, за мікроструктурою двох оплавлень на вилученому електричному провіднику неможливо через його тривале перебування у зоні високих температур (а.с. 77-79).

За клопотанням позивача суд призначив судову пожежно-технічну експертизу. Відповідно до висновку експерта ОСОБА_13 № СЕ-19/103-23/3643-ПТ від 21.08.2023 (а.с.207-231) осередок досліджуваної пожежі знаходився у просторі приміщення веранди житлового будинку. Причиною пожежі було виникнення горіння горючих матеріалів будівельних конструкцій і предметів речової обстановки у приміщенні веранди від теплової дії аварійного режиму роботи електромережі. Механізм виникнення та розвитку даної пожежі був наступний: унаслідок теплової дії аварійного режиму роботи електромережі відбулось загоряння (виникнення горіння) та подальше займання (виникнення полуменевого горіння) горючих матеріалів будівельних конструкцій і предметів речової обстановки у просторі приміщення веранди житлового будинку. У подальшому, полуменеве горіння розповсюдилось на конструкції із горючих матеріалів перекриття і даху над приміщеннями веранди та після цього на горючі матеріали конструкцій перекриття та даху над іншими, у першу чергу прилеглими до веранди, приміщеннями будинку, і вже після цього на інші, пошкоджені унаслідок пожежі будівельні конструкції і предмети речової обстановки приміщень житлового будинку. Короткі замикання (аварійний режим у роботі електромережі), які виникли у приміщенні веранди будинку, є первинними короткими замиканнями, тобто виникли за відсутності впливу небезпечних чинників пожежі й передували часу виникнення даної пожежі.

Згідно з вказаним висновком у прихожій житлового будинку, яка суміжна (межує) із приміщенням веранди (зоною осередку пожежі), у ніші для електролічильника виявлено електричні дроти та конструкції керамічної пробки, вкрученої у патрон. При викручуванні пробки із патрона встановлено наявність на контакті запобіжника саморобної некаліброваної плавкої вставки із мідних дротів та пошкодження металевої частини патрона у вигляді прогару металу. У цьому експерт вбачає недотримання вимог Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС від 30.12.2014 № 1417, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за № 252/26697, саме пп. 1.4 п. 1 «Електроустановки», розділу IV. «Загальні вимоги пожежної безпеки до інженерного обладнання» цих Правил «1.4 Плавкі вставки запобіжників повинні бути калібровані із зазначенням на клеймі номінального струму вставки (клеймо ставиться заводом - виготовлючем або електротехнічною лабораторією). Застосування саморобних некаліброваних плавких вставок забороняється». Відповідно, на думку, експерта, стан електрообладнання у вищевказаному приміщенні прихожої не відповідав вимогам Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС від 30.12.2014 № 1417, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за № 252/26697.

При цьому експерт, враховуючи відсутність інформації про фактичний опір некаліброваної вставки розглядав два варіанти опору вищезгаданої вставки: за першого варіанту (такий, що не відповідає умовам селективності (загрубленої)) могло мати місце перевантаження електромережі за рахунок одночасного вмикання та роботи декількох потужних споживачів (наприклад нагрівальних приладів); за другого варіанту (такий, що задовільняє умови селективності) перенавантаження електромережі унаслідок дії надструмів може бути і не причетним до виникнення аварійного режиму в роботі електромережі у приміщенні веранди.

Установити у категоричній формі наявність причинно-наслідкового зв`язку між вказаним недотриманням вимог Правил пожежної безпеки в Україні (застосування саморобної некаліброваної плавкої вставки запобіжника) та виникненням пожежі експерт не зміг, зважаючи на відсутність інформації про характеристики електричної мережі у приміщенні веранди; наявність/відсутність її пошкоджень, викликаних механічними причинами; відповідність її проектування, монтажу, улаштуванням вимогам Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, затвердженнх наказом Держнаглядохоронпраці від 09.01.1998 №4 і Правил пожежної безпеки в Україні; наявність/відсутність будь-яких інших недотримань вимог Правил пожежної безпеки в Україні на об`єкті пожежі.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_13 підтвердив свій висновок, пояснив, що із урахуванням будівельно-технічного паспорта будинку, де сталася пожежа, установлено, що осередок пожежі знаходився у частині будинку, що належить ОСОБА_4 .. Указав, що під час експертизи він виявив факт підключення до електромережі потужних електроспоживачів, що не є порушенням правил експлуатації. Порушенням є виявлений ним факт установлення саморобної вставки («жучка») на контакті запобіжника, однак, зважаючи на відсутність інформації про фактичний опір вставки, неможливо установити причинно-наслідковий зв`язок між указаним діянням та пожежею. Повідомив, що з`ясування причини виникнення первинного короткого замикання не належить до його компетенції, а є компетенцією експерта із спеціальністю 10.18 «Дослідження технічної експлуатації електроустаткування».

Із відповіді від 20.06.2023 №1/1-9/211 Ратнівської філії ПАТ «Волиньобленерго» убачається, що схеми на внутрішньобудинкову електропроводку в будинку на АДРЕСА_1 відсутні, оскільки вказані роботи працівники філії не виконували, протоколи замірів опору ізоляції не складалися у зв`язку із відсутністю письмової заяви заявника; аварійних відключень за цією адресою упродовж доби 25 жовтня 2019 року не було зафіксовано.

Таким чином, установив, що пожежа 25 жовтня 2019 року в житловому будинку АДРЕСА_1 виникла у приміщенні веранди, що належить на праві власності ОСОБА_4 . Причиною пожежі є первинні короткі замикання. У суміжній із верандою прихожій виявлено факт установлення саморобної вставки («жучка») на контакті запобіжника, що є порушенням Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів. Однак причинний зв`язок між даним діянням та причиною пожежі достеменно не встановлено.

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містяться у статті 319 ЦК України. Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує дотримання принципу забезпечення балансу між інтересами власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших осіб, усього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, фізичної чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до статті 151 ЖК УРСР громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом.

Частиною третьою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушенні, має право на відшкодування заданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частин першої, четвертої, п`ятої статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Частиною першою статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 6 ст. 55 Кодексу цивільного захисту населення передбачено, що обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.

Відповідно до частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

П.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 травня 2022 року у справі № 521/14202/14-ц, вирішуючи вимоги щодо відшкодування майнової шкоди суди мають виходити з того, що заподіяна особі і її майну шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для відповідальності у деліктних правовідносинах має бути наявний склад цивільного правопорушення: шкода; протиправна поведінка особи; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою; вина особи.

У постанові Верховного Суду від 04 серпня 2020 року у справі № 686/11256/16-ц зазначено, що протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14, підстав відступити від якого Верховний Суд не встановив.

Позивачу належить довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. На відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до частини шостої статті 55 Кодексу цивільного захисту України обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.

У справі, яка переглядається, судом встановлено і це не заперечується сторонами, що подія - пожежа, внаслідок якої завдано шкоди майну позивача, розпочалась саме у частці будинковолодіння, яке належить на праві власності відповідачу, внаслідок якої було завдано майнову шкоду позивачу. Причина пожежі - недотримання правил протипожежної безпеки, негативні наслідки для позивача у вигляді пошкодження майна настали саме внаслідок цієї події.

Враховуючи, що позивач надав докази про те, що завдана йому шкода саме внаслідок протиправних дій відповідача, а ОСОБА_4 належними та допустимими доказами не спростувала відсутності її вини у завданні такої шкоди, необхідно вважати, що позовні вимоги є підставними.

Відповідач, як власник майна, зобов`язана вживати всіх необхідних та обачливих заходів, щоб не створити об`єктивної загрози для оточуючих та не створити ризик пошкодження їхнього майна, не допустити можливості настання негативних наслідків для оточуючих від користування нею своєю власністю.

Такі заходи є розумно очікуваними від відповідача, оскільки це унеможливило б настання таких негативних наслідків, що мали місце у досліджуваних правовідносинах.

Неправильна експлуатація відповідачем електромережі без дотримання Правил пожежної безпеки вже цим фактом створило загрозу порушенню прав та інтересів позивача. Кожна особа зобов`язана обирати такий варіант власної поведінки, який не створюватиме передумов до порушення прав та інтересів інших осіб та який свідчитиме про повагу до прав та інтересів зі сторони необмеженого кола осіб, враховуючи право кожного на безпечне довкілля.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Визначаючи спосіб та порядок користування своїм майном, власник такого майна повинен дотримуватись правил безпечності його використання для оточуючих.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявність шкоди і причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною йому шкодою та безпосередньо пожежею, яка виникла з вини відповідача, оскільки пожежа виникла саме в частині будинку, яка належить відповідачу, яку вона, як власник зобов`язана утримувати за правилами пожежної безпеки, що є підставою для відшкодування позивачу, як власнику 1/3 частини будинку матеріального збитку.

Щодо розміру матеріального збитку.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив стягнути з відповідача 72528,84 гривень, що становить 36% від вартості житлового будинку АДРЕСА_2 , 00 гривень.

Розмір такої шкоди відповідачем не заперечувався та не спростовувався.

Однак, апеляційний суд приходить до висновку про стягнення з відповідача лише 36264,42 гривень.

З матеріалів справи та встановлених обставин справи вбачається, що власниками спірного будинковолодіння є три особи, а саме : позивач, відповідач та ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після його смерті є доньки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , що залучені до участі в справі в якості третіх осіб. Також в судовому засіданні встановлено, що спадкоємці не оформивши своїх спадкових прав, користувались будинком АДРЕСА_1 . Як пояснив у судовому засіданні позивач, ОСОБА_4 , перебуваючи за межами України, передала свою частину будинковолодіння, без укладення будь-яких договорів, у користування ОСОБА_7 і такі твердження позивача відповідачем та третіми особами не спростовувались.

З досліджених в судовому засіданні рішення від 05.10.2010 року у цивільній справі №2-471/2010 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про виділення частки у будинковолодінні вбачається, що ОСОБА_8 виділено у власність 1/3 частку, загальною вартістю 98 122 грн., що становить 31% ідеальної частки, в житловому будинку із господарськими будівлями спорудами, розташовану по АДРЕСА_1 , а саме: частину веранди 1-4, площею 5.3 кв.м., частину коридору 1-9, площею 8,6 в.м., кімнату 1-10, площею 10,3 кв.м., кімнату 1-11, площею 11,4 кв.м., кімнату 1-12, площею 10,5 кв.м., нежитлову кімнату мансарди 1-18, площею 22,7 кв.м., сарай (літ. В- 1), гараж (літ. Г-1), 1/3 частину огорожі (1), ворота ( 3) - залишити у спільному користуванні з третім співвласником.

Таким чином ОСОБА_8 належала також частина веранди у якій відбулось загорання.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку, що можна вважати, що шкода позивачу заподіяна спільними діями (бездіяльністю) співвласників частини будинку, якими є ОСОБА_4 та спадкоємці ОСОБА_8 до яких вимоги не заявлено і які відповідачами у даній справі не залучені.

За змістом ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Зважаючи, що ступінь вини кожного із співвласників у даній ситуації не встановлений, вони повинні відповідати у рівних частках за шкоду, яка заподіяна ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване в даній справі рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України ,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 05 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 36264,42 гривень на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пожежі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: