Ухвала

10 січня 2024 року

м. Київ

справа № 569/8029/18

провадження № 61-16535ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 червня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2023 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 червня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Заявнику необхідно було подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, зазначивши у ній підстави касаційного оскарження та відомості щодо наявності або відсутності електронного кабінету; надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.

Вказані в ухвалі недоліки у встановлений судом строк усунено.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 червня 2023 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року заявник вказує необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 456/4538/15-ц (провадження № 61-8848св18)

(пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

Заявник вказує, що у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року

у справі № 456/4538/15-ц (провадження № 61-8848св18) касаційний суд дійшов помилкового висновку про те, що оспорюваний договір довічного утримання посвідчено у відповідності з діючим законодавством України. Вказує, що Закон України «Про нотаріат», який забороняв приватним нотаріусам здійснювати посвідчення договорів довічного утримання, має вищу юридичну силу ніж Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 3 березня 2004 року. Тому вважає, що наявна необхідність відступити від висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга подана у визначений законодавством строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 2 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області

від 27 червня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду

від 19 жовтня 2023 року.

Витребувати з Рівненського міського суду Рівненської області матеріали цивільної справи № 569/8029/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська