Провадження № 22-ц/802/1042/24 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Матвійчук Л. В., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2024 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді від 28 серпня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди ухвалено вважати неподаною та повернуто позивачам.

Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що ухвала є надуманою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви. Просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи, а судовий збір має бути сплачений позивачем ОСОБА_1 ..

Крім того, суд зауважив, що відповідно до Закону України «Про судовий збір», який є визначальним при вирішенні питання щодо сплати та звільнення від сплати судового збору, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року, з 01 вересня 2015 року виключено положення щодо звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

За змістом Закону України «Про судовий збір» зі змінами, які прийняті пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», вбачається, що з 1 вересня 2015 року споживачі за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тому посилання позивачки на положення Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути взяті до уваги.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з пунктом 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно пункту 17 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору. Системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Отже, стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить норми про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, визначив, що ця пільга надається з метою захисту споживачами їх порушених прав.

Порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивачі посилаються на те, що підставою позову є визнання протиправними дії відповідача щодо постачання електричної енергії та щодо застосування тарифів на електричну енергію, а також діями відповідача позивачам завдано моральну шкоду внаслідок протиправних дій відповідача.

Позивачі є споживачами електричної енергії, а відповідач є постачальником електричної енергії та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

Спір, який ініціювали позивачі, безпосередньо пов`язаний з порушенням прав споживача, а останніми заявлені вимоги про визнання дій відповідача протиправними, які призвели до моральних страждань.

У спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів.

Колегія суддів вважає, що у цій справі правовідносини сторін, поряд з нормами ЦК України, урегульовані нормами законодавства про захист прав споживачів, оскільки вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ТзОВ «Волиньелектрозбут» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди заявлені у зв`язку із порушенням прав споживача електричної енергії.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача ОСОБА_1 передбаченої частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» пільги по сплаті судового збору за подання позовної зави в цій справі є помилковим.

Суд не здійснив системний аналіз вищевказаних норм, внаслідок чого дійшов хибного про визнання заяви неподаною та повернення позивачу чим порушивши право позивачів на захист своїх прав та законних інтересів у судовому порядку.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки судом постановлено помилкову ухвалу про повернення позовної заяви, то вона підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду (вирішення питання про відкриття провадження).

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2024 року в даній справі скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді :