ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7135/23 Номер провадження 22-ц/814/2744/24Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Сальної Н.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Літовченка С.Ю.,

представника відповідача - Іванова І.Ю. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 травня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області про визнання незаконними та скасування наказів та акту

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просив:

-скасувати наказ начальника Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області ОСОБА_4 № 27 від 04.05.2023 про проведення службового розслідування (а.с. 36 т. 1);

-скасувати акт службового розслідування в Регіональному офісі водних ресурсів у Полтавській області від 26.06.2023 (а.с. 42 т. 1);

-наказ начальника Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області ОСОБА_4 № 39 від 27.06.2023 про закінчення службового розслідування.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що у період з 04.07.2019 по 28.06.2023 він працював на посаді головного енергетика служби енергоефективності Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області (далі по тексту - РОВР у Полтавській області).

28.04.2023 перебував в службовому відрядженні на головній насосній станції СА-1 Градизької З.С. з метою перевірки засобів вимірювальної техніки. Під час повірки приладів та обладнання була виявлена аварійна ситуація. З приводу виявленої аварії 01.05.2023 ним була подана доповідна записка керівнику з вимогою провести службове розслідування, однак яка за вказівкою керівника РОВР у Полтавській області ОСОБА_4 не була зареєстрована та прийнята до уваги. Натомість, 04.05.2023, зворотною датою - 28.04.2023 була зареєстрована доповідна записка начальника Об`єднаної територіальної дільниці зрошувальних та осушувальних систем ОСОБА_5 , який взагалі був відсутній під час виявлення 28.04.2023 аварійної ситуації.

На підставі вказаної доповідної записки ОСОБА_5 04.05.2023 керівником РОВР у Полтавській області ОСОБА_4 було видано наказ № 27 про проведення службового розслідування з приводу можливого несвоєчасного та неналежного виконання своїх службових обов`язків головним енергетиком ОСОБА_1 з 04.05.2023 по 17.05.2023.

Вказаний наказ позивач вважає незаконним, таким що винесений з порушенням Порядку проведення службового розслідування, затвердженого наказом РОВР у Полтавській області № 110 від 02.07.2021 (далі - Порядок № 110).

Вважає, що з огляду на п. 3 Порядку № 110 доповідну записку про можливе порушення ним, як головним енергетиком, трудової дисципліни могла подати лише заступник начальника РОВР у Полтавській області - ОСОБА_6 , як безпосередній його керівник, у зв`язку із чим, вона не могла очолювати комісію з проведення службового розслідування через конфлікт інтересів. В склад комісії не було включено жодного фахівця-енергетика з фахом його рівня та відповідною групою допуску з електробезпеки, та не включено голову профспілкового комітету ОСОБА_7 за його проханням. Крім того, в наказі не зазначено підставу проведення службового розслідування всупереч вимогам пп. 1.1-1.6 Порядку № 110.

Вважає, що винесення всупереч вимогам Порядку № 110 наказу про призначення службового розслідування та створення неспроможного складу комісії призвело до чинення щодо нього мобінгу, як помсту за аварію на об`єкті РОВР.

Надалі наказом № 31 від 22.05.2023 його було відсторонено від роботи.

Не витримавши прямого авторитарного мобінгу з боку керівництва РОВР у Полтавській області він змушений був 21.06.2023 подати заяву про звільнення за згодою сторін, так як вимога про звільнення надходила з боку керівництва постійно та носила системний характер, а протягом місяця він був не лише відсторонений від роботи, а й позбавлений робочого місця, був заблокований його робочий комп`ютер.

Наказом керівника РОВР у Полтавській області № 164-к від 22.06.2023 його було звільнено з посади з 28.06.2023 за згодою сторін.

Згідно з Актом службового розслідування від 26.06.2023 встановлено порушення ним правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів та посадової інструкції в частині незабезпечення своєчасного проведення повірки високовольтного трансформатора СА-1 Градизької З.С., а наказом начальника Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області ОСОБА_4 № 39 від 27.06.2023 закінчено проведення службового розслідування.

Не погоджується із висновками комісії, викладеними в Акті службового розслідування. Комісія вказала на порушення ним, зокрема, Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», наказу Мінекономрозвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747, якими він не зобов`язаний був керуватись в силу положень його посадової інструкції. Не вказано конкретних пунктів нормативно-правових документів, перерахованих а Акті. Комісія дійшла висновку, що він повинен був ініціювати повірку вимірювального трансформатору, що не входило до його повноважень. Вважає, що акт складений незаконним складом комісії.

Наказ № 39 від 27.06.2023 про закінчення проведення службового розслідування також вважає незаконним з підстав того, що службове розслідування так і не з`ясувало причини та умови не проходження повірки високовольтним трансформатором НТМИ-6-66 по фазі «В» з відхиленням параметру допуску по класу точності 0,5 через «затоплення» докової частини ГНС Градизької ЗС та осіб в цьому винних.

ОСОБА_1 також вказував, що відповідно до п. 29 Порядку № 110 рішення за результатами службового розслідування може бути оскаржене працівником Офісу, стосовно якого проведене службове розслідування, згідно чинного законодавства. В досудовому порядку він з відповідним оскарженням звертався до голови профспілкового комітету РОВР у Полтавській області, Північно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, Держводагенства, однак рішення не було скасоване, що і стало підставою звернення спочатку до Полтавського окружного адміністративного суду (справа № 440/15630/23), яким було відмовлено у відкритті провадження, а потім із вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

Прохав задовольнити його вимоги щодо скасування наказів про призначення та закінчення проведення службового розслідування відносно нього та акту службового розслідування, посилаючись на ст. ст. 4, 15 ЦПК України, ст. 16, п. 6 ч. 2 ст. 11 ЦК України, ст. 1 та ст. 2-2 КЗпП України, відповідно до якої мобінг відносно працівників заборонений, оскільки суб`єктом владних повноважень вчинено щодо нього незаконний тиск з метою приховування факту пошкодження майна що належить Державі внаслідок недбалого ставлення до виконання своїх службових обов`язків окремими працівниками РОВР у Полтавській області та цькуванням (мобінгу) з метою створення умов для його звільнення, що, на його думку, є очевидним із діяльності комісії з проведення службового розслідування, а також надмірної тривалості його проведення (аж до його звільнення)

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 08 травня 2024 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області про визнання незаконними та скасування наказів та акту - відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просив рішення суду першої інстанції скасувати, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції взагалі не дослідив наказ № 27 від 04.05.2023 на предмет його незаконності відповідно до пункту 3, а не пункту 4 Порядку № 110 з приводу того, на підставі чиєї доповідної записки могло бути ініційовано проведення службового розслідування; не зазначення у ньому підстави проведення службового розслідування всупереч вимогам пп. 1.1 - 1.6 Порядку № 110. Суд взагалі не дослідив висновків комісії, викладених в Акті службового розслідування щодо неналежного виконання ним своїх службових обов`язків. З відсутності у штатному розкладі РОВР у Полтавській області такої посади, як інженер з метрології (або з якості вимірювань) - відповідальність за повірку мала бути покладена на заступника начальника з експлуатації основних засобів виробництва - ОСОБА_6 , що очолювала комісію з проведення даного службового розслідування. Також, місцевий суд не надав оцінки законності наказу про закінчення службового розслідування, адже комісією так і не було встановлено причини не проходження повірки високовольтним трансформатором НТМИ-6-66 по фазі «В» з відхиленням параметру допуску по класу точності 0,5 через «затоплення» докової частини ГНС Градизької ЗС, та осіб в цьому винних.

Також, скаржник вважає, що місцевий суд не застосував закон про метрологічну діяльність та вимоги підзаконного акту - Порядку № 110, а також, в порушення норм процесуального права, не вирішував суті позовних вимог: чи мали місце обставини (факти) незаконності наказів про призначення та закінчення службового розслідування; чи відповідають дійсності висновки, викладені в Акті службового розслідування; чи маються в його діях порушення, викладені в Акті службового розслідування та якими доказами вони підтверджуються.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду у встановлений в ухвалі про відкриття апеляційного провадження процесуальний строк від відповідача у справі до апеляційного суду не надійшов, поважних причин для продовження процесуального строку на його подачу за клопотанням відповідача від 30.10.2024 не вбачається, а тому не приймається апеляційним судом до уваги.

Місцевим судом установлено, що Регіональний офіс водних ресурсів у Полтавській області (далі - Офіс) є бюджетною неприбутковою організацією, яка утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, і належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів - Державного агентства водних ресурсів України.

Офіс у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами центральних органів виконавчої влади, що мають міжгалузеве значення, рішеннями обласної та місцевих державних адміністрацій, наказами, рішеннями колегії та іншими нормативними документами і актами Держводагентства та Положенням.

Позивач ОСОБА_1 у період з 04.07.2019 по 28.06.2023 працював в Офісі на посаді головного енергетика.

Наказом № 164-К від 22.06.2023 (а.с. 159) ОСОБА_1 звільнений з 28.06.2023 із займаної посади за угодою сторін відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до наказу Офісу «Про проведення службового розслідування» № 27 від 04.05.2023, який є предметом оскарження, розпочато службове розслідування з приводу можливого несвоєчасного та неналежного виконання або невиконання своїх службових обов`язків головним енергетиком Офісу - ОСОБА_1 .

В поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1 обґрунтовує незаконність наказу порушенням порядку проведення службового розслідування.

Судом установлено, що наказом Офісу від 02.07.2021 № 110 затверджено Порядок проведення службового розслідування в Регіональному офісі водних ресурсів у Полтавській області (а.с. 139-145), який визначає методику проведення службового розслідування стосовно працівників Офісу за можливе порушення ними трудової дисципліни та накладення стягнень. (далі - Порядок № 110)

Пунктом 4 вказаного Порядку № 110 передбачено, що рішення про проведення службового розслідування стосовно працівників Офісу приймається керівником офісу, шляхом видання відповідного наказу.

Наказ № 27 від 04.05.2023 (а.с. 137-138) виданий керівником Офісу ОСОБА_4 , що відповідає нормам Порядку проведення службового розслідування, в межах повноважень останнього.

Відповідно до пункту 14.4 Порядку №110 після дослідження всіх документів, отриманих під час службового розслідування, комісія складає Акт службового розслідування, у якому зазначається, зокрема, обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення, у разі потреби, винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 15 Порядку №110 у разі прийняття рішення щодо притягнення працівника Офісу, стосовно якого проведено службове розслідування, до відповідальності, комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

Пунктами 26 та 29 Порядку №110 визначено, що за результатами службового розслідування працівник Офісу, стосовно якого проведено службове розслідування, може бути притягнутий до відповідальності згідно чинного законодавства. Рішення за результатами службового розслідування може бути оскаржено працівником Офісу, стосовно якого проведено службове розслідування, згідно чинного законодавства.

Як встановлено місцевим судом, відповідно до Акту службового розслідування від 26.06.2023 (а.с. 149-152) комісія дійшла до висновків про те, що у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 . комісія з проведення службового розслідування пропонує закрити службове розслідування, що проводиться згідно наказу Офісу від 04.05.2023 № 27 «Про проведення службового розслідування».

Наказом Офісу від 27.06.2023 № 39 (а.с. 153) «Про закінчення проведення службового розслідування» проведення службового розслідування відносно головного енергетика служби енергоефективності - ОСОБА_1 закінчено у зв`язку із його звільнення.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що оскаржувані наказ № 27 від 04.05.2023, акт службового розслідування від 26.06.2023 та наказ № 39 від 27.06.2023 видані та складені з дотриманням передбаченої процедури, в межах повноважень осіб, які таке рішення приймали, та є обґрунтованими. Затвердження акту службового розслідування без прийняття рішення, яке б стосувалося прав чи охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 , не породжує ніяких прав, обов`язків та не несе негативних наслідків для нього, а лише фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його призначення. Як наказ 04.05.2023 № 27, так і наказ від 27.06.2023 № 39 не тягнуть жодних негативних наслідків для позивача. Підставою для звільнення позивача з посади стала угода сторін. Твердження позивача з посиланням на ст. 2-2 КЗпП України про те, що відповідачем вчинено щодо нього незаконний тиск (мобінг), є безпідставними, оскільки жодних фактів мобінгу як у формі психологічного, так і в формі економічного тиску, не встановлено судом.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У даній справі, як на правові підстави звернення до суду, позивач ОСОБА_1 посилався на статтю 2-2 КЗпП України, вказував на порушення своїх трудових прав через допущення відносно нього з боку роботодавця мобінгу, який проявився, на думку позивача, у видачі (складенні) відносно нього актів локальної дії з порушенням внутрішньої процедури (наказів про проведення службового розслідування, про закінчення службового розслідування та акту службового розслідування).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

11 грудня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання та протидії мобінгу (цькуванню)» № 2759-IX (далі - Закон № 2759-IX), згідно з яким були внесені зміни до низки нормативно-правових актів, зокрема до КЗпП України, Закону України «Про колективні договори», визначено поняття мобінгу, врегульовано питання щодо захисту прав учасників трудових правовідносин від мобінгу, а також визначено механізми його протидії.

Відповідно до статті 2-2 КЗпП України мобінг (цькування) - систематичні (повторювані) тривалі умисні дії або бездіяльність роботодавця, окремих працівників або групи працівників трудового колективу, які спрямовані на приниження честі та гідності працівника, його ділової репутації, у тому числі з метою набуття, зміни або припинення ним трудових прав та обов`язків, що проявляються у формі психологічного та/або економічного тиску, зокрема із застосуванням засобів електронних комунікацій, створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери, у тому числі такої, що змушує його недооцінювати свою професійну придатність.

Формами психологічного та економічного тиску, зокрема, є: створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери (погрози, висміювання, наклепи, зневажливі зауваження, поведінка загрозливого, залякуючого, принизливого характеру та інші способи виведення працівника із психологічної рівноваги); безпідставне негативне виокремлення працівника з колективу або його ізоляція (незапрошення на зустрічі і наради, в яких працівник, відповідно до локальних нормативних актів та організаційно-розпорядчих актів має брати участь, перешкоджання виконанню ним своєї трудової функції, недопущення працівника на робоче місце, перенесення робочого місця в непристосовані для цього виду роботи місця); нерівність можливостей для навчання та кар`єрного росту; нерівна оплата за працю рівної цінності, яка виконується працівниками однакової кваліфікації; безпідставне позбавлення працівника частини виплат (премій, бонусів та інших заохочень); необґрунтований нерівномірний розподіл роботодавцем навантаження і завдань між працівниками з однаковою кваліфікацією та продуктивністю праці, які виконують рівноцінну роботу.

Вимоги роботодавця щодо належного виконання працівником трудових обов`язків, зміна робочого місця, посади працівника або розміру оплати праці в порядку, встановленому законодавством, колективним або трудовим договором, не вважаються мобінгом (цькуванням).

Вчинення мобінгу (цькування) заборонено.

Особи, які вважають, що вони зазнали мобінгу (цькування), мають право звернутися із скаргою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та/або до суду.

З набранням чинності Закону № 2759-IX на законодавчому рівні було врегульовано підстави для припинення трудових правовідносин, у зв`язку з встановленням факту мобінгу. Зокрема, зазначені підстави визначені частиною третьою статті 38, пунктом 12 частини першої статті 40, пунктом 1-2 частини першої статті 41 КЗпП України.

Частиною 2 статті 81 ЦПК України визначено, що у справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України)

Принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось позивачем, 28.04.2023 на об`єкті інфраструктури (насосній станції СА-1 Градизької З.С. ) сталася аварійна ситуація, і позивач був особисто присутній при її виявлені, перебуваючи у відрядженні, як головний енергетик Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області.

У Регіональному офісі водних ресурсів у Полтавській області, де позивач працював головним енергетиком, затверджений спеціальний Порядок проведення службового розслідування (наказ № 110 від 02.07.2021).

Пунктом 3 вказаного Порядку (на який вказував скаржник), передбачено що відповідно до доповідної (службової) записки про можливе порушення трудової дисципліни від керівника підрозділу, в якому працює особа, стосовно якої може бути проведене службове розслідування, або доповідної (службової) записки від заступника начальника Офісу, про можливе порушення трудової дисципліни керівником підрозділу Офісу чи його підлеглими, приймається рішення щодо проведення службового розслідування.

Згідно з п. п. 5.1, 5.2 Порядку наказом про призначення службового розслідування визначаються: підстава проведення службового розслідування, мета проведення службового розслідування.

Відповідно до змісту наказу начальника Офісу про проведення службового розслідування метою його проведення зазначено - з`ясування обставин, викладених у доповідній записці, складеній начальником об`єднаної територіальної дільниці зрошуваних та осушувальних систем РОВР в Полтавській області ОСОБА_5 від 28.04.2023.

Незалежно від суб`єкта, яким була складена вищезазначена доповідна записка, з огляду на виявлення керівником Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області обставин настання аварійної ситуації на насосній станції СА-1 Градизької З.С. та з огляду на зазначену мету службового розслідування, - відсутні підстави вважати, що накази керівника Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області про призначення і завершення службового розслідування мали на меті створення відносно позивача, як головного енергетика, напруженої атмосфери та примушування останнього до звільнення, як вказував позивач.

Місцевий суд вірно зазначив, що оскаржуваний Акт службового розслідування не породив для позивача ніяких юридичних наслідків, а підставою для його звільнення із займаної посади головного енергетика, яке відбулось до завершення службового розслідування, стала угода сторін.

Незгода позивача із складом комісії із службового розслідування, а також посилання на тривалість його проведення, не є підставою скасування оскаржуваних актів відповідача, і не свідчить про наявність у діях відповідача будь-якої форми мобінгу щодо позивача.

З`ясування причин та умов не проходження повірки високовольтним трансформатором НТМИ-6-66 по фазі «В» з відхиленням параметру допуску по класу точності 0,5 через «затоплення» докової частини ГНС Градизької ЗС та осіб в цьому винних - виходить за межі предмету позову у даній справі та компетенції суду, тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційним судом не приймаються до уваги.

Позивач у справі не довів належними, допустимим і достатніми доказами фактів мобінгу щодо нього винесенням (складенням) оскаржуваних актів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги правильності висновків місцевого суду не спростували.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час розгляду справи, - відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення строк на оскарження обраховується з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2024 року.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль