Справа № 368/928/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Шевченко І.І

за участі секретаря Варлам Є.Р.

та представника заявника адвоката Скользнєвої В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Кагарлик в режимі відео конференції цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Усенко Антон Володимирович про перегляд заочного рішення, -

встановив:

13 вересня 2024 року до суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Усенко Антон Володимирович про перегляд заочного рішення, обґрунтовуючи заяву наступним.

26.08.2024 р. заочним рішенням Кагарлицького районного суду Київської області було задоволено позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ»» до ОСОБА_1 та було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за Договором позики N 77675794 в розмірі 16943,08 грн., з яких: 10050,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6893,08 грн. - сума заборгованості за відсотками; за Договором позики № 175688 в розмірі 6326,10 грн., з яких: 3300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3026,10 грн. - сума заборгованості за відсотками, а всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 23269 грн. 18 коп.

Зі змістом заочного рішення заявник ознайомилась 26.08.2024 р. в електронному суді.

Таким чином, строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 26.08.2024 р. спливає 26.09.2024 р.

В тексті заочного рішення суду від 28.08.2024 р. зазначено: «Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з`явилася без поважних причин.».

Відповідачка не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними.

Станом на сьогодні в Електронному суді відсутня технічна можливість перевірити відправлені електронні листи, у зв`язку із цим зазначаємо, що представник відповідача зробив всі можливі дії задля того, щоб реалізувати своє процесуальне право на подачу відзиву на позовну заяву в рамках 15-денного строку після ознайомлення з матеріалами справи.

Відповідно до ст. 128, 130 ЦПК України, які встановлюють порядок виклику сторін у судове засідання, судова повістка, разом із розпискою надсилається поштою рекомендованими листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі і вручається фізичній особі під розписку. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день, особами, які її вручили повертається до суду.

В матеріалах справи відсутні розписки відповідача про отримання судових повісток з поміткою про дату їх вручення, а тому не можна вважати відповідача належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Порядок направлення та вручення поштової кореспонденції регулюється Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими Кабінетом Міністрів України постановою від 05.03.2009 р. №270.

Згідно п. 2 Правил, вручення поштового відправлення, поштового переказу - виробнича операція, яка полягає у видачі поштового відправлення.

Згідно п. 4 Правил, абонентські скриньки використовуються лише для приймання простих поштових відправлень.

Пунктом 92 Правил зазначається, що рекомендовані листи підлягають доставці абоненту додому. Пунктом 99 Правил вказано, що рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї.

Згідно п. 101 Правил, у разі коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу, але вказаного повідомлення апелянт не отримував, доказів вручення такого повідомлення в матеріалах справи немає.

Пунктом 106 Правил зазначено, що на бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою з позначкою "Судова повістка" одержувач розписується та зазначає прізвище.

Згідно п. 117 Правил, відмова абоненту від отримання поштового відправлення, оформлюється письмово.

З огляду на вищезазначене, оскільки відповідач не отримувала судових повісток, вона була позбавлена можливості бути присутньою у судовому засіданні та надавати свої заперечення і докази проти позовних вимог, що призвело до ухвалення заочного рішення без з`ясування істотних обставин справи.

Повернення судових повісток з відміткою "За закінченням терміну зберігання" не може вважатися належним повідомленням відповідача.

Отже, з матеріалами справи представник відповідач зміг ознайомитись 22.08.2024 р. Строк на подачу відзиву на позовну заяву спливав би 05.09.2024 р.

Однак, справу було розглянуто та винесено рішення 28.09.2024 р. у зв`язку із чим представник Відповідача не встиг скористатись своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву.

Однак, спід зазначити, що після отримання доступу до матеріалів електронної справи в Електронному суді, 23.08.2024 р. представником відповідача направлялась заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю написання та подачі Відзиву.

На період з 22.08.2024 р. по 25.08.2024 р. через технічні помилки в роботі Електронного суду всі процесуальні документи адвокатом Усенко А.В. направлялись через вкладку «Заяви» в Електронному суді.

Так, адвокатом Усенко А.В. було направлено заяву про відкладення розгляду справи не через підключення до електронної справи (адже на той період часу така функція на сайті не розпізнавалась сайтов), а в форматі направлення саме «Заяви».

В свої й позовні заяві ТОВ «ФК «ЄАПБ» вказує, що 05.11.2021 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено договір позики №77675794 на суму 5 500 грн. Вказаний договір містить наступні істотні умови: сума кредиту - 10 050,00 грн.; строк кредиту-17 днів; процентна ставка: 1,99% (фіксована). В своїй позовній заяві позивач просив стягнути заборгованість з ОСОБА_1 за кредитним договором №77675794 в розмірі 16 943,08 грн., з яких: 10 050,00 грн. - сума заборгованості за основного сумою боргу; 6893,08 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою.

Також, позивач вказує на те, що 28.12.2021 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено договір позики №175688 на суму 5 500 грн. Вказаний договір містить наступні істотні умови: сума кредиту - 3300,00 грн.; строк кредиту - 25 днів; процентна ставка: 2,00% (фіксована).

В своїй позовній заяві позивач просив стягнути заборгованість з ОСОБА_1 за кредитним договором №175688 в розмірі 16 943,08 грн., з яких: 3300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3026,10 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою.

14.06.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №14/06/21 відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, у зв`язку із чим новим кредитором за кредитним договором № 77675794 став ТОВ «ФК«ЄАПБ».

В матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують перерахування коштів відповідача згідно договорів, позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданих відповідачеві кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів не є можливим.

Так, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

З урахуванням викладеного позивач не довів факту падання коштів позичальнику, оскільки не надав відповідних доказів (зокрема виписки за картковими рахунками позичальника).

Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права. викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц зроблені наступні висновки.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, н;о містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ІДГІК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами. Доказування не може грунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі . Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не підтверджені належними доказами, оскільки наявність або відсутність указаної позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної буxгалтерської документації.

Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджуюсь отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу.

У матеріалах справи міститься посилання на такі загальні умови на веб-ресурсах кредиторів. Разом з тим, розпорядником інформації на таких веб-сайтах є безпосередньо первинні кредитори, які мають права адміністратора сайту та можливість у будь-який час, в односторонньому порядку, вносити зміни в такі умови надання кредитів населенню. Саме тому такі не підтверджують, що позичальник ознайомився в момент укладення кредитного договору саме з тими, а не іншими умовами. Вказане узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17.

Тобто, стверджуючи про факт надання відповідачу кредиту шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, які надані відповідачем первісним кредиторам, позивач не надав до суду жодного належного доказу, яким би підтвердив викладені обставини. За таких умов в позові не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів у заявленому позивачем розмірі, а також відповідно і користування ними, тому відсутні підстави для їх стягнення.

Так, Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року, у справі 161/16891/15-ц з посиланням на ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтвердив, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі №553/1325/14-ц, у якій суд зазначає: «відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач у порушення вимог час тини першої статті 60 ЦПК України 2004 року не довів належними доказами (первинними документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» наявність вказаної у розрахунках заборгованості у відповідача перед банком».

Таким чином, за наявними розрахунками позивача без первинних документів неможливо перевірити зазначену позивачем суму заборгованості, як і неможливо перевірити сам факт наданий кредитних коштів позичальникові у відповідному розмірі.

Правова позиція щодо необхідності дослідження саме первинних документів в справах про стягнення кредитної заборгованості також знаходить відображення у постанові Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі № 364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.

Отже, позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданих відповідачеві кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів не є можливим, у зв`язку із чим позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Заяв та клопотань не надходило.

Суд, вислухавши представника відповідача та вивчивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

26 серпня 2024 р. було винесено заочне рішення по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з поверненням боргів»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким було вимоги позивача задоволено.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, хоч повідомлялася належним чином.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.2, п.5 ч.5 ст.12 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У відповідності зі ст. 223 ч. 3 п. 1 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки

Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на вищезазначені обставини, суд розглянув справу у відсутності відповідача та виніс заочне рішення, проте вказані представником відповідача заперечення проти позовних вимог є суттєвими при розгляді даної справи.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви.

Керуючись ст. ст.. 280-289 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Усенко Антон Володимирович про перегляд заочного рішення - задовольнити.

Скасувати заочне рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 26.08.2024 року, по цивільній справі №368/928/24 і призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, для надання можливості Відповідачу обґрунтувати свої заперечення проти вимог позивача.

Призначити судове засідання на 20.11.2024 р. о 11 год. 00 хв. в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області.

Повідомити учасників справи про судове засідання.

Запропонувати: відповідачеві у 15-деннийстрок з дня вручення даної ухвали надіслати одночасно:

суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу копію відзиву та доданих до нього документів.

У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову, відзив підписується відповідачем або його представником з додаванням довіреності чи іншого документу, що підтверджує повноваження представника відповідача.

Відзив повинен містити:

1) найменування (ім`я) позивача і номер справи;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) відповідача, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу та адресу електронної пошти, за наявності;

3) у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем;

4) обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, надану позивачем, з якою відповідач погоджується;

5) заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права;

6) перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання;

7) заперечення (за наявності) щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті;

8) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

До відзиву додаються:

1) докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем;

2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Роз`яснити відповідачеві, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Позивач має право у триденний строк з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, в якій він викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотивів їх визнання або відхилення.

Відповідь на відзив підписується позивачем або його представником.

До відповіді на відзив застосовуються вищезазначені правила, встановлені для відзиву.

Відповідач має право у триденний строк з дня отримання відповіді на відзив подати заперечення, в яких він викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Заперечення підписується відповідачем або його представником.

До заперечень застосовуються вищезазначені правила, встановлені для відзиву.

Роз`яснити відповідачеві,що вінмає право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву, тобто у 15-денний строк з дня вручення даної ухвали.

Інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 04.11.2024 р.

Суддя І.І. Шевченко