ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2604/9469/12Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М.
Провадження № 22-ц/817/955/24 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірського Б.О.

cуддів - Костіва О.З., Храпак Н.М.

за участю секретаря - Панькевич Т.І.

представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №2604/9469/12 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 серпня 2024 року (постановлену суддею Черніцькою І.М.) в справі за заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк», заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про видачу виконавчих листів, заміну стягувача та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2023 року Акціонерне товариство Сенс Банк (далі АТ Сенс Банк) звернулось до суду із вказаною заявою (ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 грудня 2023 року матеріали вказаної заяви направлено за підсудністю до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, який відповідно до вимог ст. 32 ЦПК України прийняв її до свого провадження).

Обґрунтовуючи заяву посилались на те, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 листопада 2011 року в справі №121/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 776 148, 72 грн та третейський збір у розмірі 8 160,71 грн.

Вказували на те, що 23 квітня 2012 року до Дніпровського районного суду міста Києва була подана заява про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 листопада 2011 року в справі №121/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 776 148, 72 грн та третейського збору у розмірі 8 160, 71 грн..

Зазначали, що ухвалою Дніпровського районного суду від 11 червня 2012 року заяву АТ «Укрсоцбанк» задоволено та видано виконавчий лист. У подальшому виконавчий лист було пред`явлено на примусове виконання до відділу виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції.

Вказували на те, що ОСОБА_2 оскаржив до Дніпровського районного суду м. Києва рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 листопада 2011 року в справі №122/10 та 11 вересня 2012 року Дніпровським районним судом міста Києва було відкрито провадження за заявою ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду.

У зв`язку із прийняттям такої заяви до розгляду, 05 грудня 2012 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого листа до органу який його видав, тобто до суду.

Зазначали, що в подальшому виконавчий лист не видавався.

Звертали увагу на те, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року заяву ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 листопада 2011 року в справі №122/10 було залишено без розгляду.

Відповідно до рішення річних загальних зборів акціонерів ПАТ «Укрсоцбанк» від 26 квітня 2018 року найменування банку змінено на АТ «Укрсоцбанк», яке стало правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк».

06 липня 2018 року було зареєстровано нову редакцію статуту АТ «Уксоцбанк».

21 листопада 2019 року рішенням спільних загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-банк» та АТ «Укрсоцбанк» було затверджено нову редакцію статуту АТ «Альфа- банк», яка була погоджена НБУ 26 листопада 2019 року.

Згідно пп.2 п.1.2 Розділу першого Статуту «Альфа-банк» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк».

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, 03 грудня 2019 року до ЄДР було внесено запис про припинення АТ «Укрсоцбанк» та зазначено, що його правонаступником є АТ «Альфа-банк».

Відповідно до Статуту, затвердженого Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-банк» 12 серпня 2022 року, правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Альфа-банк» є АТ «Сенс-банк».

Посилаючись на наведене, просили замінити стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Сенс-банк» з метою звернення виконавчих листів до примусового виконання.

Також вказували на те, що строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено з поважних причин, незалежних від стягувача, оскільки справа про скасування рішення третейського суду перебувала на розгляді в суді більше десяти років.

На підставі наведеного просили:

- видати виконавчі листи №2604/9469 на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 листопада 2011 року в справі №121/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 776 148, 72 грн та третейського збору у розмірі 8 160,71 грн.;

- замінити стягувача ПАТ Укрсоцбанк на його правонаступника АТ Сенс Банк у виконавчих листах №2604/9469, які видані Дніпровським районним судом міста Києва 20.06.2012 року на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 листопада 2011 року в справі №121/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 776 148, 72 грн та третейського збору у розмірі 8 160,71 грн.;

- поновити строк для пред`явлення вищезазначених виконавчих листів до виконання.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 серпня 2024 року заяву задоволено частково.

Замінено стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Сенс Банк» у виконавчих листах № 2604/9469, які видані Дніпровським районним судом міста Києва 20 червня 2012 року на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 листопада 2011 року у справі №121/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту у розмірі 776 148, 72 грн та третейського збору у розмірі 8 160,71 грн.

Поновлено АТ «Сенс Банк» строк для пред`явлення виконавчих листів № 2604/9469, які видані Дніпровським районним судом міста Києва 20 червня 2012 року на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 листопада 2011 року у справі №121/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту у розмірі 776 148, 72 грн та третейського збору у розмірі 8 160,71 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Лисенка А.О. подала апеляційну скаргу на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 серпня 2024 року в частині задоволених вимог про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та просить її скасувати в цій частині і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні такої вимоги заяви АТ Сенс Банк.

Вважає ухвалу суду першої інстанції в цій частині такою, що винесена передчасно, без врахування всіх обставин по справі та без врахування практики Верховного Суду.

З посиланням на правовий висновок, що міститься в у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 року у справі №6-2074цс15, вказує на те, що дана категорія справ не підлягала розгляду третейським судом, оскільки положення пункту 14 ч. 1 ст. 6 ЗУ Про третейські суди, які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту.

Вказує на те, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 486 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Вважає, що ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року у справі №2604/20038/12, якою було залишено без розгляду заяву ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду від 16.11.2011 року по справі №121/10, не має преюдиціального значення у даній справі, а тому суд першої інстанції безпідставно посилався на вказане судове рішення.

Посилається на те, що стягувач з 03.10.2017 року (після внесення змін до ст. 38 ЗУ Про виконавче провадження) мав можливості для отримання виконавчого листа на примусове виконання вищезгаданого рішення третейського суду та можливості зупинення виконавчого провадження.

Звертає увагу на те, що заявник АТ Сенс Банк набув прав правонаступника стягувача та був повідомлений про залишення без розгляду заяви ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду ще в грудні 2022 року, однак з відповідною заявою звернувся лише через рік у листопаді 2023 року.

Вважає, що заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа мала бути подана до Дніпровського районного суду міста Києва, оскільки цим судом постановлялась ухвала від 11.06.2012 року про видачу виконавчих листів (справа №2604/9469/12), а тому дана справа не є підсудною Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області.

Вважає, що стягувач понад 12 років не цікавився виконанням судового рішення, а наведені ним причини пропуску строку (оскарження судового рішення боржником) - не є поважними.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 серпня 2024 року в частині задоволених вимог про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та просить її скасувати в цій частині і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні такої вимоги АТ Сенс Банк.

Вважає, що суд першої інстанції в цій частині неповно з`ясував обставини справи.

Вказує на помилковість висновку суду першої інстанції про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа, оскільки не було з`ясовано, яка непереборна сила 11 років перешкоджала банку реалізувати право на оскарження рішення державного виконавця про повернення виконавчих листів, як незаконного, та відновити виконавче провадження з вчинення виконавчих дій; які непереборні обставини перешкоджали банку 11 років отримати виконавчі листи та пред`явити їх до виконання та що перешкоджало 7 років замінити стягувача.

Вважає, що судові процеси у справах №2604/20038/12 та №2604/9469/12, на які посилається в оскаржуваній ухвалі суд, не є взаємопов`язаними до такої міри, що виключали та обмежували цивільні права стягувача на отримання виконавчих листів та повторне їх звернення до виконання у встановлений законом строк.

Також вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що причини пропущеного банком строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважними, ґрунтуються виключно на припущеннях, а не на доказах та суперечать принципу правової визначеності.

Від представника АТ Сенс Банк надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому він просить залишити її без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 серпня 2024 року залишити без змін.

Вважає доводи апелянта про те, що дана категорія справ не підлягає розгляду третейському суду, а також, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений не з поважних причин є необґрунтованими та вказує на те, що судом першої інстанції вірно встановлено поважність пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та необхідності його поновлення.

Звертає увагу на те, що згідно листа Дніпровського районного суду міста Києва від 23.02.2024 року матеріали цивільної справи №2604/9469/12 (6/2604/1881/12) знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання, а тому отримати виконавчі листи не представляється можливим.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Лисенко А.О. підтримав вимоги апеляційної скарги, з мотивів викладених у ній.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Осів П.В. підтримав вимоги апеляційної скарги, з мотивів викладених у ній.

В судовому засіданні представник АТ Сенс Банк - Панченко Д.В. заперечив проти задоволення апеляційних скарг, з мотивів викладених у відзиві.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційних скарг та відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду відповідає.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 листопада 2011 року в справі №122/10 з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в солідарному порядку стягнуто заборгованість в розмірі 776 148, 72 грн та третейський збір у розмірі 8 160,71 грн.

23 квітня 2012 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 листопада 2011 року в справі №121/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 776 148, 72 грн та третейського збору у розмірі 8 160,71 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2012 року заяву ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено та видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 листопада 2011 року в справі №121/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в заборгованості в розмірі 776 148, 72 грн та третейського збору у розмірі 8 160,71 грн.

У подальшому виконавчий лист було пред`явлено до примусового виконання до Відділу виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції.

У вересні 2012 року боржник ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ПАТ «Укрсоцбанк» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 листопада 2011 року в справі №121/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості.

Згідно даних Державного реєстру судових рішень встановлено, що у справі № 2604/20038/12, 11 вересня 2012 року Дніпровським районним судом міста Києва було відкрито провадження за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ПАТ «Укрсоцбанк» про скасування рішення третейського суду.

У зв`язку з чим 05 грудня 2012 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого листа № 2604/9469, виданого 20 червня 2012 року Дніпровським районним судом міста Києва, до органу який його видав, тобто до суду, що стверджується постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції Єрохіна О.В.

З листа-відповіді Тернопільського відділу ДВС Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29 січня 2024 року вбачається, що у ВП36023813, ВП35023238, ВП35023609 з примусового виконання виконавчих листів 2604/9469, виданих Дніпровським районним судом міста Києва від 20.06.2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ Украсоцбанк заборгованості по договору кредиту в сумі 776 148, 72 грн. згідно ч.1 ст. 48 ЗУ Про виконавче провадження 05.12.2012 року головним державним виконавцем Єрохіним О.В. винесено постанови про повернення виконавчого документу. Станом на 29.01.2024 року запитувані виконавчі листи повторно не пред`являлись та на виконанні не перебувають.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року у справі № 2604/20038/12, заяву ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 листопада 2011 року в справі №122/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 776 148, 72 грн та третейського збору у розмірі 8 160,71 грн залишено без розгляду.

Відповідно до рішення річних загальних зборів акціонерів ПАТ «Укрсоцбанк» від 26 квітня 2018 року найменування банку змінено на АТ «Укрсоцбанк», яке стало правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк».

06 липня 2018 року було зареєстровано нову редакцію статуту АТ «Укрсоцбанк».

Відповідно до Передавального Акту від 11 жовтня 2019 року, затвердженого рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року за №5/2019, та затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа банк» 15 жовтня 2019 року, протокол №4/2019, правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа банк». Правонаступництво щодо майна та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-банк» з дати затвердження цього Акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року.

21 листопада 2019 року рішенням спільних загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-банк» та АТ «Укрсоцбанк» було затверджено нову редакцію статуту АТ «Альфа- банк», яка була погоджена НБУ 26 листопада 2019 року.

Згідно положень пп.2 п.1.2 Розділу першого Статуту, «Альфа-банк» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк».

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, 03 грудня 2019 року до ЄДР було внесена запис про припинення АТ «Укрсоцбанк» та зазначено, що його правонаступником є АТ «Альфа-банк».

Відповідно до Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-банк» за №2/2022 від 12 серпня 2022 року вирішено змінити найменування банку з АТ «Альфа-банк» на АТ «Сенс-банк», що стверджується також Витягом з Державного реєстру банків, сформованого Національним Банком України 02 грудня 2022 р.

Відповідно до Статуту, затвердженого Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-банк» 12 серпня 2022 року та погодженого 12 вересня 2022 року НБУ, правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Альфа - банк» є АТ «Сенс-банк».

Судове рішення оскаржується лише в частині задоволеної вимоги про поновлення АТ Сенс Банк строку для пред`явлення виконавчих листів №2604/9469 до виконання, а тому в іншій частині апеляційним судом не переглядається.

Задовольняючи вимогу заяви про поновлення АТ Сенс Банк строку для пред`явлення виконавчих листів №2604/9469 до виконання, суд першої інстанції вважав, що банк пропустив вказаний строк з незалежних від нього причин та вважав такі причини поважними, оскільки вони не залежали від волі чи бездіяльності заявника.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас, відповідно до статті 55 ЦПК України заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, вказаних у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), «реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони у справі на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, а тому потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони у справі (стягувача у виконавчому документі), є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Отже, обов`язковою умовою для процесуального правонаступництва є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про заміну стягувача на його правонаступника у справі, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про заміну стягувача на його правонаступника у справі суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 2-870/11 (провадження № 61-4429св22) зазначено, що «стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17, від якої Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу […]

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником полягає в поширенні на правонаступника законної сили судового рішення з усіма її наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. Отже, у випадку неможливості виконання судового рішення за відсутності підстав для поновлення строків для виконання наказу суду (виконавчого листа) або у випадку, якщо судове рішення не підлягає виконанню у примусовому порядку через органи виконавчої служби, правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється».

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (в редакції станом на день видачі виконавчого листа), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

За змістом ст.ст. 3, 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, виконавчий лист суду, як виконавчий документ, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років. Зазначений строк обчислюється з наступного дня після набрання законної сили рішенням суду, на яке видано такий виконавчий лист.

Положеннями п. 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом (до 05 жовтня 2016 року), пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції станом на 01 грудня 2012 року, виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на

рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої

апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що

підлягають негайному виконанню).

Так, 20 червня 2012 року Дніпровським районним судом м.Києва видано виконавчі листи, які у встановлений законом строк пред`явлено до виконання, що підтверджується постановою державного виконавця про повернення виконавчого документа від 05 грудня 2012 року та листом-відповіддю Тернопільського відділу ДВС Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29 січня 2024 року (Т. 1, а.с. 5, 98).

У вересні 2012 року боржник ОСОБА_2 , заінтересовані особи в справі: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ПАТ «Укрсоцбанк» оскаржив до Дніпровського районного суду м. Києва рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 листопада 2011 року в справі №121/10 та ухвалою суду від 11 вересня 2012 року відкрито провадження у даній справі.

У зв`язку з чим, 05 грудня 2012 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого листа № 2604/9469 органу, що його видав, на підставі вимог ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», що на думку колегії суддів не суперечить змісту даної статті, оскільки вона передбачала повернення виконавчого документу у разі відновлення судом строку для оскарження в апеляційному порядку

рішення, за яким видано виконавчий документ, а в даному випадку оскаржувалося в порядку, який діяв на час подання відповідної заяви, рішення третейського суду, за яким також був виданий виконавчий документ і дана заява про оскарження такого рішення була прийнята судом до розгляду.

Крім цього, з листа-відповіді Тернопільського відділу ДВС Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29 січня 2024 року вбачається, що у ВП36023813, ВП35023238, ВП35023609 з примусового виконання виконавчих листів 2604/9469, виданих Дніпровським районним судом міста Києва від 20.06.2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ Украсоцбанк заборгованість по договору кредиту в сумі 776 148, 72 грн. згідно ч.1 ст. 48 ЗУ Про виконавче провадження 05.12.2012 року головним державним виконавцем Єрохіним О.В. винесено постанови про повернення виконавчого документу. Станом на 29.01.2024 року запитувальні виконавчі листи повторно не пред`являлись та на виконанні не перебувають.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року у справі № 2604/20038/12, заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ПАТ «Укрсоцбанк» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 листопада 2011 року по справі №122/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 776 148, 72 грн та третейського збору у розмірі 8 160,71 грн залишено без розгляду.

З огляду на фактичні обставини даної справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що банк пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання з незалежних від нього причин, оскільки розгляд справи №2604/20038/12 щодо скасування рішення третейського суду тривав більше 10 років та лише 07 грудня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про залишення без розгляду заяви про скасування рішення третейського суду, а тому суд першої інстанції правильно вважав ці причини пропуску строку поважними, оскільки вони не залежали від волі чи бездіяльності стягувача, а відтак суд обґрунтовано поновив стягувачу строк для пред`явлення виконавчих листів № 2604/9469, які видані Дніпровським районним судом міста Києва на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 листопада 2011 року у справі №121/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту у розмірі 776 148, 72 грн та третейського збору у розмірі 8 160, 71 грн.

Також суд першої інстанції, враховувавши положення ст.ст. 512, 514, 515 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та надані стягувачем документи на підтвердження факту правонаступництва, прийшов до правильного висновку про заміну стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Сенс Банк» у виконавчих листах № 2604/9469, які видані Дніпровським районним судом м. Києва 20 червня 2012 року на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 листопада 2011 року у справі №121/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту у розмірі 776 148, 72 грн та третейського збору у розмірі 8 160, 71 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що положення пункту 14 ч. 1 ст. 6 ЗУ Про третейські суди, які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані обставини (зокрема і обставина щодо того чи є кредитний договір споживчим) могли б бути предметом дослідження та оцінки при розгляді справи щодо оскарження рішення третейського суду, однак відомостей про те, що вищезгадане рішення третейського суду було скасовано, матеріали справи не містять.

Більше того, жодних доказів на підтвердження того, що вищезгаданий кредитний договір є споживчим, боржниками надано не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа мала бути подана до Дніпровського районного суду міста Києва, оскільки цим судом постановлялась ухвала від 11.06.2012 року про видачу виконавчих листів (справа №2604/9469/12), а тому дана справа не є підсудною Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 грудня 2023 року матеріали заяви АТ «Сенс Банк» про заміну стягувача у виконавчому листі, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, видачу виконавчого листа, направлено за підсудністю до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Вказана ухвала суду набрала законної сили та сторонами не оскаржувалась.

Відповідно до вимог ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Крім цього, відповідно до ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

З урахуванням зазначеного, доводи апелянта про те, що дана справа не підлягала розгляду Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області є безпідставними.

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, в оскаржуваній частині.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 серпня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2024 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.