Провадження № 2-о/127/828/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судових засідань Міхеєвій Н.М.,

за участю: заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Кобзіної А.С.,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, за участі заінтересованої особи - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису. Заяву мотивувала тим, що заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 з 23 травня 1987 року перебували у зареєстрованому шлюбі, однак їх спільне життя не склалося у зв`язку з чим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2023 року шлюб між ним було розірвано. Крім того, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2024 року у справі №127/1816/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, суд вирішив визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на 1/2 ідеальну частку садового будинку, загальною площею 94,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав №378334351 від 14 травня 2024 року, та на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, загальною площею 0,0278 га, кадастровий номер :01:004:2440, цільове призначення для індивідуального садівництва, розташованої за адресою: Вінницька область, Вінницький р-н., Агрономічна сільська рада.

Наразі заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 проживають за однією адресою: АДРЕСА_2 . Однак заінтересована особа ОСОБА_2 протягом останнього періоду спільного проживання з дружиною, а також після розлучення, систематично здійснював відносно неї домашнє насильство психологічного характеру. Поведінка ОСОБА_2 включає постійні конфлікти, які супроводжуються словесними образами, нецензурною лексикою, погрозами, приниженням честі та гідності дружини. Він постійно створює напружені ситуації, де знижує її моральний стан через негативні висловлювання та використання ненормативної лексики, що викликало в неї відчуття емоційного стресу та психологічного тиску. Також по відношенню до заявника заінтересована особа здійснює економічне насильство, що зокрема проявлялося в обмеженні доступу заявника до помешкання, також у вчинені різних перешкод у користуванні побутовим приладами, зокрема пральною машинкою, внаслідок чого ОСОБА_1 , маючи в власності пральну машину, вимушена прати вручну. Окрім того, коли заявник заходить до ванної кімнати митися - колишній чоловік перекриває холодну воду.

На підтвердження вчинення ОСОБА_2 протиправних дій відносно неї заявник відповідь Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №30874-2024 від 19 листопада 2024 року на адвокатський запит у якій повідомлено, що відповідно до масивів даних інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» в період з 01 січня 2024 року по 19 листопада 2024 року за телефонним номером екстреної комунікації поліції «102» до ГУНП у Вінницькій області надійшло два звернення від ОСОБА_1 про те, що за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , її колишній чоловік ОСОБА_2 систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, чим створює нестерпні для проживання умови. За результатами реагування на вказані звернення ОСОБА_1 відносно кривдника складено два адміністративні протоколи за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (серії ВАД №308521 від 10 березня 2024 року, серії ВАД №153505 від 03 вересня 2024 року) та винесено терміновий заборонний припис серії АА №095479 від 10 березня 2024 року на заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 5 діб.

Протиправні дії також підтверджуються постановами Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2023 року у справі №127/32619/23, від 15 березня 2024 року у справі №127/8368/24 та від 23 жовтня 2024 року у справі №127/32815/24.

Вчинення ОСОБА_2 таких дій створює для заявника постійне відчуття тривоги та неспокою, викликає у неї страх перед можливим повторенням насильства це значно ускладнює її повсякденне життя, оскільки вона постійно перебуває під емоційним тиском, побоюючись нових актів насильства.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису ОСОБА_3 строком на 6 місяців із заборонами перешкоджати у користуванні майном, зокрема двома пральними машинами, а також у будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.11.2024 заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі.

У судовому засідання заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Кобзіна А.С. підтримали заяву та просили її задовольнити у повному обсязі. ОСОБА_1 пояснила, що проживає разом із колишнім чоловіком у квартирі, яка перебуває у їх спільній частковій власності. Придбаний ними у шлюбі будинок є непридатним для проживання, ремонтні роботи у ньому не проводилися, при цьому будь-які роботи ОСОБА_3 забороняє у ньому проводити, застосовуючи погрози. ОСОБА_3 постійно вживає нецензурну лексику у її сторону, чинить їй перешкоди у користуванні ванною кімнатою, пральними машинами, неодноразово перекривав водопровідні крани, ночував у ванній кімнаті, також закривав двері на ключ до неї. Вказала, що ОСОБА_3 також вживає алкоголь і створює нестерпні умови для перебування за місцем їх спільного проживання.

ОСОБА_3 у судовому засіданні факт вчинення домашнього насилля не заперечував. Зазначив, що дійсно не пускає колишню дружину ОСОБА_1 у ванну, оскільки боїться захворіти, а колишня дружина на його вимогу не надає довідку про стан її здоров`я. Щодо користування пральною машиною зазначив, що у подальшому буде продовжувати перешкоджати користуватися ОСОБА_1 пральною машиною, так як у її користуванні перебуває інша побутова техніка.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до пунктів 3, 5-8 ч. 1 ст. Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

У частині другій статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 вказаного Закону ).

Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України визначено, що у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальним кодексом України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Згідно за висновком Верховного Суду викладеними у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 (провадження № 61-21971 св 19) тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи при видачі обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на колишнє подружжя.

Судом встановлено, що 23.05.1987 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2023 по справі №127/33885/23 розірвано (а.с. 10).

12.03.2024 рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/1816/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, загальною площею 0,0278 га, кадастровий номер :01:004:2440, цільове призначення для індивідуального садівництва, розташованої за адресою: Вінницька область, Вінницький р-н., Агрономічна сільська рада та садовий будинок, загальною площею 94,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, загальною площею 0,0278 га, кадастровий номер :01:004:2440, цільове призначення для індивідуального садівництва, розташованої за адресою: Вінницька область, Вінницький р-н., Агрономічна сільська рада та на 1/2 ідеальну частку садового будинку, загальною площею 94,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили 12.07.2024 (а.с. 12).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відмітками у паспортах громадян України (а.с. 5 зворот, 8 зворот), а також поясненнями учасників справи, наданими у судовому засіданні.

Заявник ОСОБА_1 стверджує, що постійно потерпає від насильства зі сторони її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , що негативно впливає на її здоров`я. На підтвердження неодноразового вчинення ОСОБА_2 домашнього насилля заявницею надано копії постанов про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, копію термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_2 від 10.03.2024, а також відповідь на адвокатський запит Управління організаційно аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №30874-2024 від 19.11.2024.

Так,постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2023 у справі №127/32619/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Як вбачається із змісту цієї постанови 15.10.2023 о 16 год. 30 хв. у АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 перебуваючи в п`яному вигляді вчинив відносно дружини ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного (ображав нецензурною лайкою в телефонному режимі) та економічного (не впустив до помешкання) характеру, внаслідок чого міг завдати шкоди здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вказана постанова набрала законної сили 03.11.2023 (а.с. 15).

Також 10.03.2024 працівниками поліції було видано терміновий заборонний приписсерії АА №095479 стосовно кривдника ОСОБА_2 строком на п`ять діб з 02 год. 00 хв. 10.03.2024 по 02 год. 00 хв. 15.03.2024 із забороною у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 (а.с. 14).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.03.2024 у справі №127/8368/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Як вбачається із змісту цієї постанови 20.03.2023 року о 00:40 та о 04:20 год. громадянин ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у нетверезому стані, вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вказана постанова набрала законної сили 26.03.2024 (а.с. 16).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2024 у справі №127/32815/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Як вбачається із змісту цієї постанови 07-08 вересня 2024 року в період часу з 22:00 год. по 00:50 год. в АДРЕСА_2 ОСОБА_2 за місцем проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме висловлювався на її адресу нецензурною лексикою, висловлював слова погрозливого характеру, чим міг завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілої. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вказана постанова набрала законної сили 05.11.2024 (а.с. 17).

Крім того, як слідує із відповіді на адвокатський запит Управління організаційно аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №30874-2024 від 19.11.2024 відповідно до масивів даних інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (електронний журнал єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події) в період з 01 січня 2024 року по 19 листопада 2024 року за телефонним номером екстреної комунікації поліції «102» до ГУНП у Вінницькій області надійшло два звернення від особи, яка назвалася ОСОБА_1 про те, що за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , її колишній чоловік ОСОБА_2 систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, чим створює нестерпні для проживання умови. Вказані звернення зареєстровані в електронному журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення, інші правопорушення та події інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області за №3610 та №13413 від 08.09.2024. За результатами реагування на вказані звернення ОСОБА_1 відносно кривдника ОСОБА_2 складено два адміністративні протоколи за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (серії ВАД №308521 від 10 березня 2024 року, серії ВАД №153505 від 03 вересня 2024 року) та винесено терміновий заборонний припис серії АА №095479 від 10 березня 2024 року на заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 5 діб з 10.03.2024 по 15.03.2024 (а.с. 13).

Також судом досліджено доданий до заяви аудіозапис із якого слідує, що ОСОБА_2 вживав нецензурну лексику в адресу заявника ОСОБА_1 , що й особисто підтвердив у судовому засіданні ОСОБА_2 .

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, враховуючи ризики повторного вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_2 , які він неодноразово вчиняв відносно заявника, суд вважає за необхідне з метою забезпечення ефективного захисту заявника заяву про видачу обмежувального припису задовольнити.

Керуючись ст. 81, 350-1-350-8, 354-355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 та встановити такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього такі обов`язки:

- заборонити ОСОБА_2 в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні майном, а саме двома пральними машинами за місцем проживання.

Встановити строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: в АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 05 грудня 2024 року.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна