Справа № 522/3579/24
Провадження №2/522/3810/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 листопада 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

за участю секретаря Міщенко О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «НАШ ДОМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «НАШ ДОМ» 06.03.2024 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 29360,11 гривень.

В обґрунтування позову зазначає, що ТОВ «Фірма Наш Дом» забезпечує житлово-комунальними послугами будинок АДРЕСА_1 , а відтак і квартиру АДРЕСА_2 в даному будинку, яка належить відповідачу ОСОБА_1 . Відповідач протягом періоду з 01.01.2023 року по 31.01.2024 року оплату за отримані житлово-комунальні послуги не вносить, однак фактично їх отримує. Загальна сума заборгованості складає 29360,11 грн.

Ухвалою суду від 07 березня 2024 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

27 березня 2024 року до канцелярії суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.

Відповідач та/чи її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надали, причини неявки не повідомили. Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву, не скористалась.

Повістки направлені до відповідача повернулись з відмітками «за закінченням терміну зберігання».

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права відповідача на доступ до правосуддя, суд оцінює таку поведінку відповідача як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа щодо якої розглядається справа виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду причин своєї неявки.

Відповідно до ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи зазначене, з огляду на тривалий термін розгляду справи, яка має бути розглянута в розумні строки, а також достатність матеріалів справи для ухвалення рішення, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного висновку:

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦП України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно з актом приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 20.05.2019, житловий комплекс з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 було передано забудовником на баланс експлуатуючої організації - ТОВ «Фірма «НАШ ДОМ».

Основним видом діяльності ТОВ «Фірма «НАШ ДОМ», згідно відомостей зазначених у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є КВЕД 81.10 «Комплексне обслуговування об`єктів», що передбачає діяльність з надання житлово-комунальних послуг.

Тобто, з моменту прийняття будинку на баланс ТОВ «Фірма Наш Дом» є підприємством, яке надає житлово-комунальні послуги у зазначеному будинку.

ТОВ «Фірма Наш Дом» забезпечує житлово-комунальними послугами, зокрема, квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ).

Позивач свої зобов`язання виконував належним чином та у повному обсязі.

Проте, посилаючись на те, що в період 01.01.2023 року по 31.10.2024 року були надані житлово-комунальні послуги, але вартість їх не сплачена користувачем, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 29360,11 гривень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним законодавством, у тому числі Законом України від 09.11.2017 № 2189-VIII (зі змінами і доповненнями) "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон № 2189-VIII), що набрав чинності з 01.05.2019 р.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

У відповідності до п. 6, 8, 12, 13 ст. 1 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний договір про надання комунальних послуг (далі - колективний договір) - договір про надання комунальних послуг, який укладається з виконавцем комунальних послуг за рішенням співвласників (на умовах, визначених у рішенні співвласників (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Згідно з ч.ч.1, 2 та ч. 3 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

За п. 5 ч. 2 ст. 7 вищезазначеного Закону, споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.ст.67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

За приписами пункту 29 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 р. № 712 плата за послугу з управління вноситься щомісяця до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, якщо інший порядок та строки не визначені договором управління. За бажанням співвласника оплата послуги з управління може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Позивач, звертаючись з даним позовом та посилаючись на існування заборгованості за оплату наданих житлово-комунальні послуги в квартиру АДРЕСА_4 , власником квартири вказує відповідача, на якого відкритий особовий рахунок НОМЕР_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 2189, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 3 і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189, договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо згідно з такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Так, на момент подання цієї позовної заяви між позивачем та відповідачем укладені та діють договори про надання житлово-комунальних послуг, а саме, договір про надання послуг з утримання багатоквартирного будинку № 1/97 від 24.05.2019 р., договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 1/97 від 24.05.2019 р., договір про відшкодування витрат на користування електричною енергією № 1/97 від 24.05.2019 р., де ОСОБА_1 особисто поставив підписи, чим погодив усі умови зазначених договорів та надав згоду на отримання послуг.

На виконання зазначених договорів, відповідачеві протягом періоду з 01.01.2023 року по 31.01.2024 року надаються житлово-комунальні послуги.

Підтвердження цього та визнанням умов всіх укладених договорів про надання житлово-комунальних послуг, суд вважає здійснення відповідачем до 01.01.2023 року своїх обов`язків по сплаті за отримані послуги за договорами та відсутність претензій відповідача до позивача щодо якості та об`єму наданих послуг.

ТОВ «Фірма Наш Дом» посилається на те, що відповідач протягом періоду з 01.01.2023 року по 31.01.2024 року оплату за отримані житлово-комунальні послуги не вносить, однак фактично їх отримує. Загальна сума заборгованості складає 29360,11 грн.

Обґрунтованих заперечень щодо розрахунків заборгованості відповідачем суду не надано.

Жодних доказів того, що відповідач не отримував житлово-комунальні послуги, або доказів їх неналежної якості, чи/або отримання їх в неповному обсязі, відповідачем не представлено, а судом не встановлено.

Також доказів щодо сплати вартості послуг наданих відповідачу, та/або які б спростовували суму заборгованості, відповідач суду не надав.

Таким чином, на момент розгляду справи доказів погашення заборгованості у суду не має.

Отже, судом встановлено, що відповідач, отримавши послуги від позивача, своєчасно не оплачує їх вартість, у результаті чого за його особовим рахунком існує заборгованість, яка підлягає стягненню.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує та згідно з ст. 322 Цивільного кодексу України на власника покладено тягар утримання майна.

Статтею 152 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають в приватній власності квартиру, зобов`язані забезпечувати її схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Крім того, відповідно до ст.ст. 68, 162 Житлового кодексу України, договорів про надання житлово-комунальних послуг, укладених з відповідачем, споживач повинен здійснювати оплату за отримані житлово-комунальні послуги своєчасно та у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 2189, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Договорами про надання житлово-комунальних послуг, які укладені позивачем з ОСОБА_1 , передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць та споживач зобов`язаний здійснити оплату за отримані послуги не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за розрахунковим.

На переконання суду, невиконання відповідачем обов`язків по сплаті наданих житлово-комунальних послуг перешкоджає діяльності позивача, чим позбавляє підприємство можливості надавати послуги належної якості, та вчасно розраховуватися з підприємствами, що виробляють певні послуги.

Відповідно до ст. 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором бо законом.

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Також, згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Враховуючи, що позивач свої зобов`язання виконує належним чином та у повному обсязі, в той час, як відповідач в порушення ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України не сплачує за надані послуги, чим завдає позивачеві значну матеріальну шкоду, суд вважає вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги обґрунтованими та задовольняє їх.

Оскільки відповідач, як власник квартири, що отримує житлово-комунальні послуги від позивача, свої зобов`язання порушив та щомісячно рівномірно не проводить погашення заборгованості, при цьому, своєчасно не сплачує поточні платежі за надані житлово-комунальні послуги в повному обсязі, то відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч.ч.5,6 ст.263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «НАШ ДОМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до змісту ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що за подання даного позову позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 гривня, що підтверджується наявною у матеріалах справи платіжною інструкцією № 162 від 29.02.2024 року на зазначену суму.

Враховуючи те, що позовні вимоги були задоволені повністю, то суд стягує судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам на суму 3028 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 6,7,10-13, 18, 76-81,89, 141, 258, 259, 263-265,268,273,274,279,280-282,352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «НАШ ДОМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Наш Дом» (, адреса: 65048, м. Одеса, вул. Осипова, буд. 22) заборгованість у розмірі 29360,11 (двадцять дев`ять тисяч триста шістдесят) гривень 11 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Наш Дом» (, адреса: 65048, м. Одеса, вул. Осипова, буд. 22) сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя