Справа № 395/1802/24 Провадження № 2-о/395/40/2024

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Забуранного Р.А.

при секретарі Таран С.М.,

за участі заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи Данільченко С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Новомиргородський сектор ДМС України Центрально-Південного Міжрегіонального управління державної міграційної служби про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду із заявою звернулася ОСОБА_1 , заінтересована особа: Новомиргородський сектор ДМС України Центрально-Південного Міжрегіонального управління державної міграційної служби про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту постійного проживання на території України, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у з/с Суворова Іртишського району Павлодарської області Республіки Казахстан народилася заявниця, ОСОБА_3 .

В подальшому заявниця переїхала з Казахстану на інше місце проживання, в Україну, у респубіку Крим, де вона у 1985 році одружилася та після одруження їй було присвоєно шлюбне прізвище - ОСОБА_4 . Починаючи з 1990 року заявниця переїхала у село Панчеве Новомиргородського району, де вона проживала з 1990 року і по теперішній час.

Заявниця у лютому 2024 року звернулася до Новомиргородського сектору ДМС України Центрально-Південного міжрегіонального управління державної міграційної служби (як особа, яка досягла 56 років та не має паспорта громадянина України і реєстрації місця проживання) з проханням видати їй паспорт громадянина України, надавши усі необхідні документи.

Факт проживання заявника на території України необхідно встановити для того, щоб заявниця могла одержати паспорт громадянки України, зареєструвати своє місце проживання, мати можливість здійснювати свої цивільні права та обов`язки, передбачені статтями 12,14 Цивільного кодексу України .

У зв`язку з чим заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент проголошення незалежності України (станом на 24 серпня 1991 року) постійно проживала на території України, а саме проживала у АДРЕСА_1 .

Заявниця та представник заявниці в судовому засіданні просили задовольнити заяву.

Представник заінтересованої особи Новомиргородський сектор ДМС України Центрально-Південного Міжрегіонального управління державної міграційної службив судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви.

Заслухавши учасників та вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню за такими обставинами.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у з/с Суворова Іртишського району Павлодарської області Республіки Казахстан народилася заявниця, ОСОБА_5 , що підтверджується виданим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видано 08 серпня 1968 року, актовий запис №34.(а.с.6)

В подальшому заявниця переїхала з Казахстану на інше місце проживання, в Україну, у респубіку Крим, де вона у 1985 році одружилася та після одруження їй було присвоєно шлюбне прізвище - ОСОБА_4 .

Заявник у лютому 2024 року звернувся до Новомиргородського сектору ДМС України Центрально-Південного міжрегіонального управління державної міграційної служби (як особа, яка досягла 56 років та не має паспорта громадянина України і реєстрації місця проживання) з проханням видати їй паспорт громадянина України, надавши усі необхідні документи.

Відповіддю Новомиргородського сектору ДМС України Центрально-Південного міжрегіонального управління державної міграційної служби відмовили заявнику у видачі паспорта громадянина України та пояснили, що для видачі паспорта заявнику необхідно надати судове рішення про встановлення факту постійного проживання заявника на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.(а.с.9)

Починаючи з 1990 року по теперішній час заявник дійсно проживала у с. Панчеве у будинку за адресою по АДРЕСА_1 , проживаючи без реєстрації, що підтверджується довідкою Новомиргородської міської ради №124 від 12.02.2024р.(а.с.7)

Також факт постійного проживання гр. ОСОБА_1 на території України підтверджується довідкою Новомиргородського міського архіву Новомиргородської міської ради №365 від 26.06.2023р., зі змісту якої гр. ОСОБА_1 працювала у 1991 році дояркою у колгоспі ім. Куйбишева ТОВ Агрофірма Панчеве Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, також вона працювала дояркою у цьому ж колгоспі у 1997 році.(а.с.8)

Вказана обставина перешкоджає заявниці в отриманні нею паспорту громадянина України, зареєструвати своє місце проживання, мати можливість здійснювати свої цивільні права та обов`язки, передбачені статтями 12,14 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України.

Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 року N 215 «Питання організації виконання ЗУ «Про громадянство України». Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо.

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року N 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року N 588/2006, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Факт постійного проживання на території України заявника, у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) має юридичне значення та породжує для нього юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає йому право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Законом України «Про громадянство України» порядку, набути громадянство України заявник не може.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах". Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Таким чином, розглядаючи заяву, суд надає правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам безперервного проживання особи на території України.

В судовому засіданні з матеріалів справи та показів свідків беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент проголошення незалежності України (станом на 24 серпня 1991 року) постійно проживала на території України, а саме проживала у АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд прийшов до безсумнівного висновку, що заява підлягає беззаперечному задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Новомиргородський сектор ДМС України Центрально-Південного Міжрегіонального управління державної міграційної служби про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент проголошення незалежності України (станом на 24 серпня 1991 року) постійно проживала на території України, а саме проживала у АДРЕСА_1 .

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішення, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Р. А. Забуранний

Повний текст судового рішення виготовлений 06 грудня 2024 року.