ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 703/1749/24
Провадження № 22-ц/821/1839/24
Категорія: 305010900

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Фетісової Т.Л., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_2

представник ПАТ «СК «Провідна»: Сперкач Ірина Олександрівна

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» - Сперкач Ірини Олександрівни на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 вересня 2024 року (ухваленого під головуванням судді Криви Ю.В. в приміщенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області) у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо транспортною пригодою,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

15 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Провідна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо транспортною пригодою.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 06 жовтня 2023 року о 09 год. 00 хв. по вулиці Соборна в Смілі, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Фольксваген Гольф» реєстраційний номер НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, стану транспортного засобу, не дотрималась безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїла наїзд на транспортний засіб «ЗАЗ 110307 », який стояв припаркований. Внаслідок ДТП належний позивачу автомобіль отримав суттєві механічні пошкодження та останньому була завдана матеріальна шкода.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 листопада 2023 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Фольксваген Гольф» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів згідно поліса №211828215 від 02 листопада 2022 року. Страховою сумою, зазначеною у полісі №211828215 забезпеченого транспортного засобу марки «Фольксваген Гольф» р.н. НОМЕР_1 , є 160 000 грн., розмір франшизи 0,00 грн.

Представник позивача вказує, що після звернення ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» страховиком 02 січня 2024 року було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 20 862,89 грн. шляхом безготівкового переказу на його рахунок. Відповідно до повідомлення страховика від 26 жовтня 2023 року №17-05/3629, розрахунок виплати страхового відшкодування проводився шляхом вирахування із розміру матеріального збитку вартості залишків пошкодженого транспортного засобу визначених на підставі Звіту №57-11/13/64 від 06 жовтня 2023 року. Згідно даного звіту, ринкова вартість автомобіля «ЗАЗ 110307» д.н. НОМЕР_2 становить 33246,48 грн., а ринкова вартість пошкодженого автомобіля «ЗАЗ 110307» д.н. НОМЕР_2 становить 12383,59 грн.

Не погоджуючись із визначеним страховиком розміром матеріального збитку, та, відповідно, і сумою страхового відшкодування через явне заниження ринкової вартості автомобіля, ОСОБА_1 було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження.

За його результатами, згідно висновку експерта №1 від 08 січня 2024 року, встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП 06 жовтня 2023 року, становить 56178 грн; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП 06 жовтня 2023 року визначена такою, що дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження та становить 49146 грн.

Враховуючи, що згідно вищезазначеного висновку експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 перевищує його вартість до дорожньо-транспортної пригоди ( 56178 грн. та 49146 грн., відповідно), належний позивачу автомобіль «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вважається фізично знищеним.

Представник позивача вказує, що позивач визнає той факт, що належний йому автомобіль є фізично знищеним, а тому в такому випадку йому має бути відшкодована шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, а право на залишки транспортного засобу отримує страховик.

Вважає, що страховик ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» не виконав у повній мірі свої зобов`язання щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із фізичним знищенням транспортного засобу. Відтак, на переконання представника позивача ОСОБА_1 підлягає додатковому відшкодуванню сума в розмірі 28283,11 грн., що є різницею між вартістю матеріального збитку згідно висновку експерта №1 від 08 січня 2024 року та отриманим ним страховим відшкодуванням (49146 грн. - 20862,89 грн.).

Крім того, позивач вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась з вини відповідача ОСОБА_2 йому також було завдано моральну шкоду, яка відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком не відшкодовується.

Так, представник позивача зазначив, що факт вчинення відповідачем ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 , як водія, що дотримується правил дорожнього руху, протиправних дій, які призвели до фізичного знищення автомобіля, став глибоким психологічним стресом для позивача, викликав почуття розпачу. Неможливість упродовж тривалого часу користуватись своїм автомобілем, який був основним засобом пересування, порушили встановлений ритм життя позивача та його родини, в якій на утриманні перебуває малолітня дитина, обмежили можливість у задоволенні соціально - побутових потреб та організації дозвілля, як особисто, так і для членів сім`ї позивача. Як наслідок, позивач зазнав значних вимушених змін у своїх життєвих відносинах, був порушений звичний спосіб його життя. Через фізичну втрату автомобіля у позивача виникли роздратованість, постійна психологічна напруга та переживання, з`явились додаткові турботи, пов`язані як з необхідністю звернення до суду з метою захисту порушених прав та законних інтересів, так і з непередбаченими відшуканням та витрачанням значних коштів, необхідних для придбання іншого автомобіля. Винуватець же дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 , яка є відповідальною за заподіяну шкоду, незважаючи на значний проміжок часу від настання ДТП, жодних відшкодувань завданої шкоди не здійснила, що призвело до виникнення у позивача депресії та почуття розпачу і зневіри внаслідок проявленої несправедливості. Відтак позивач вважає, що йому заподіяна моральна шкода, яку оцінює у розмірі 10000 грн.

Також позивач вказав, що поніс судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати за оплату автотоварознавчого дослідження в розмірі 4000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн., вказані судові витрати позивач просив стягнути на його користь з відповідачів.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив суд постановити рішення, яким стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на свою користь збитки завдані внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди в рахунок недоплаченого страхового відшкодування у зв`язку із фізичним знищенням автомобіля марки «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_2 в розмірі 28283 грн. 11 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 вересня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на користь ОСОБА_1 збитки завдані внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди в рахунок недоплаченого страхового відшкодування у зв`язку із фізичним знищенням автомобіля марки «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_2 в розмірі 28283 грн. 11 коп., а також судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 894 грн. 82 коп., судові витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 4000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4432 грн. 72 коп., а всього 33621 (тридцять три тисячі шістсот двадцять одну) грн. 65 (шістдесят п`ять) коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 10 000 грн., а також судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 316 грн. 38 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 1567 грн. 28 коп., а всього 11883 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят три ) грн. 66 (шістдесят шість) коп.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Оскільки згідно висновку експерта №1 від 08 січня 2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його вартість до дорожньо-транспортної пригоди, відтак автомобіль «ЗАЗ 110307» д.н. НОМЕР_2 вважається фізично знищеним та позивач цей факт визнає, тому останньому має бути відшкодована шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, а право на залишки транспортного засобу отримує страховик.

Враховуючи те, що ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 20862 грн. 89 коп., а вартість матеріального збитку становить 49146 грн., тому суд вважав, що до стягнення підлягає страхове відшкодування в розмірі 28283 грн. 11 коп.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку про завдання позивачеві моральної шкоди, що виразилась в моральних стражданнях, переживаннях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, втраті часу, пов`язаних із пошкодженням його автомобіля, а тому заявлений позивачем розмір моральної шкоди 10000 грн. є цілком обґрунтованим та доведеним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 28 жовтня 2024 року, представник ПАТ «СК «Провідна» Сперкач І.О., вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим, постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просила скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 вересня 2024 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Таким чином, розмір страхового відшкодування має розраховуватись як різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, та з урахуванням Звіту про оцінку пошкодженого транспортного засобу від 23.1.0.2023 року становить 20862,89 грн., який і було сплачено страховою компанією потерпілій особі.

Також скаржник вказує, що експертний висновок №1 від 08.01.2024 року не може братись судом до уваги, оскільки такий не містить ринкової вартості ТЗ після ДТП.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу апеляційного суду 25 листопада 2024 року, ОСОБА_1 вважає, що рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 вересня 2024 року законне, обґрунтоване та прийняте з врахуванням думки сторін на підставі поданих сторонами доказів та вірно встановлених обставин справи, а тому апеляційна скарга є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення. Вважає, що приведені представником скаржника доводи зводяться виключно до переоцінки доказів та незгоди з рішенням суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, які встановлені судом першої інстанції

Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль марки «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с.14).

Відповідно до копії постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 листопада 2023 року у справі №703/4999/23 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Означена постанова суду набрала законної сили 14 листопада 2023 року (а.с.16).

З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 06 жовтня 2023 року о 09 год. 00 хв. по вулиці Соборна в Смілі, керуючи транспортним засобом «Фольксваген Гольф» д.н. НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, стану транспортного засобу, не дотрималась безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїла наїзд на транспортний засіб «ЗАЗ 110307» д.н. НОМЕР_2 , який стояв припаркований. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдана матеріальна шкода ОСОБА_1 .

На час ДТП, цивільно-правова відповідальність водія, який на законних підставах експлуатує транспортний засіб марки «Volkswagen Golf», державний номер НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» згідно Полісу обов`язкового страхування №211828215 від 02 листопада 2022 року.

З повідомлення ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» № 17-12/3910 від 08 грудня 2023 року вбачається, що згідно Полісу обов`язкового страхування №211828215 від 02 листопада 2022 року ліміт відповідальності за шкоду майну - 160 000 грн., франшиза 0,00 грн. (а.с.19).

ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в сумі 20862 грн. 89 коп.

Відповідно до повідомлення страховика №17-05/3629 від 26 жовтня 2023 року, розрахунок виплати страхового відшкодування проводився шляхом вирахування із розміру матеріального збитку вартості залишків пошкодженого транспортного засобу визначених на підставі Звіту №57-11/13/64 від 06 жовтня 2023 року (а.с. 17).

Згідно Звіту про оцінку пошкодженого транспортного засобу №17-05/3629 від 26 жовтня 2023 року, ринкова вартість автомобіля «ЗАЗ 110307» д.н. НОМЕР_2 становить 33246,48 грн., а ринкова вартість пошкодженого автомобіля ЗАЗ 110307 д.н. НОМЕР_2 становить 12383,59 грн. (а.с. 20-22).

З висновку експерта № 1 від 08 січня 2024 року, складеного судовим експертом-автотоварознавцем Почтаренком О.Г., щодо оцінки вартості матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля «ЗАЗ 110307» д.н. НОМЕР_2 при дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 06 жовтня 2023 року, виготовленого на замовлення ОСОБА_1 вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ 110307» д.н. НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП 06.10.2023 року становить 56178 грн.; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «ЗАЗ 110307» д.н. НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП 06.10.2023 року становить 49146 грн.; ринкова вартість автомобіля «ЗАЗ 110307» д.н. НОМЕР_2 на дату ДТП 06.10.2023 року становить 49146 грн. (а.с.30-34).

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ПАТ «СК «Провідна» Сперкач І.О. не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 22 ЦК України встановлено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до частини 1 статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). У разі, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Позивач визнає той факт, що належний йому автомобіль є фізично знищеним, відтак йому має бути відшкодована шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, а право на залишки транспортного засобу отримує страховик.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постановах Касаційного цивільного суду від 30.01.2019 по справі № 753/21303/16-ц та від 20.10.2021 року у справі 205/1314/16-ц, де зазначено, що якщо позивач визнає транспортний засіб фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Встановивши, що автомобіль «ЗАЗ 110307» д.н. НОМЕР_2 внаслідок ДТП вважається фізично знищеним, що визнається позивачем, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з страхової компанії на користь володільця транспортного засобу матеріальної шкоди у вигляді різниці між вартістю цього автомобіля до ДТП та раніше виплаченим страховим відшкодуванням.

Визначений позивачем розмір страхового відшкодування перебуває в межах страхового ліміту та відповідачем належним чином спростований не був.

Доводи ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», що розмір збитків, понесених позивачем внаслідок ДТП страховою компанією визначено відповідно вимог закону на підставі звіту про оцінку пошкодженого транспортного засобу №17-05/3629 від 26 жовтня 2023 року, що виключає можливість додаткового стягнення, є необґрунтованими.

Згідно з частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь в судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі №904/1017/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження №12-57гс21).

Відповідач в силу частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України не надав доказів на спростування розміру збитків, визначених судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 в своєму висновку № 1 від 08 січня 2024 року.

Доказів, що вказане експертне дослідження проведено з порушенням вимог закону та не є належним доказом по справі, матеріали справи не містять.

Клопотання про призначення по справі судової експертизи відповідачем також подано не було, а тому судом першої інстанції правомірно розрахований розмір збитків, виходячи з вказаного висновку.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» - Сперкач Ірини Олександрівни залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо транспортною пригодою- залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

Т.Л. Фетісова