ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2024 року м. Кропивницький

справа № 389/3463/23

провадження № 22-ц/4809/883/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 березня 2024 року у складі головуючого судді Українського В. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

09.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі ТОВ «ГК «Нафтогаз України») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 16011,74 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 є споживачем природний газу, який постачається до належного йому будинку, проте не сплачує за отримані послуги, внаслідок чого за період з листопада 2018 року по квітень 2023 року (включно) виникла заборгованість в сумі 16011,74 грн, яка на вимогу позивача не була погашена.

Заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 березня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ за період з грудня 2021 року по квітень 2023 року в розмірі 4678,66 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, щопозивачем на підтвердження акцептування договору надана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за адресою АДРЕСА_1 , підписана власником будинку ОСОБА_1 09.12.2021.

Суд виснував, що позивачем доведено факт приєднання ОСОБА_1 до умов публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам шляхом підписання заяви-приєднання від 09.12.2021, оскільки до вказаної дати споживач жодного разу не сплачував за спожитий природний газ, і за відсутності доказів споживання природного газу споживачем за адресою АДРЕСА_1 з листопада 2018 року по 09.12.2021, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожитий природній газ з часу акцептування договору за період з грудня 2021 року по квітень 2023 року у розмірі 4678,66 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ТОВ «ГК «Нафтогаз України» подало апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» суму основного боргу (заборгованості за спожитий природний газ) за період з листопада 2018 року по квітень 2023 рік(включно) в розмірі 16 011,74 грн.

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Боржник, відповідно до наданого ним договору купівлі-продажу №1424 від 16.10.2018 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №141423095 від 16.10.2018, з 16.10.2018 є власником газифікованого об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Споживач, згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №1376 від 26.11.2020 зареєстрований та проживає за вищевказаною адресою.

Також в матеріалах справи міститься свідоцтво про шлюб від 24.01.2020 серії НОМЕР_1 , з якого вбачається, що після реєстрації шлюбу Споживач змінив своє прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

Факт постачання ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та отримання відповідачем природного газу є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статей 11, 202, 509, 526, 527 Цивільного кодексу України, і згідно статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Посилається на правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц, відповідно до якої споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмовооформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором і договором приєднання, відповідно до ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до вимог Правил акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є підписана та повернута Споживачем Постачальнику заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або повна/часткова сплата Споживачем вартості спожитого природного газу, та/або факт фактичного споживання природного газу (визначається за даними Оператора ГРМ та вноситься до особового рахунку Споживача)

Звертає увагу на те, що відповідно до вимог Правил постачання природного газу саме на споживача покладається обов`язок укласти договір постачання природного газу. Натомість, споживач підписав заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам лише 09.12.2021, яка в подальшому була направлена на адресу товариства.

Таким чином, відповідач, споживаючи природний газ, визнав факт надання згоди на приєднання до умов Типового договору без укладання Договору у письмовій формі, та в подальшому надіслав на адресу Товариства підписану ним заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 09.12.2021.

На підтвердження факту акцептування відповідачем Договору шляхом фактичного споживання природного газу, матеріали справи містять роздруківку витягу з білінгової системи «Газоліна» під назвою «Фінансовий стан», яка містить детальну інформацію про обсяги споживання природного газу визначених Оператором ГРМ (до 31.12.2022 АТ «Кіровоградгаз», а з 01.01.2023 Кропивницька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України») за підсумками кожного місяця.

Крім того, відповідно до п. 5 Розділу 1 Правил постачання природного газу, «об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування.»

Таким чином, згідно умов договору товариство постачало природний газ, а споживач отримував його та використовував для власних потреб. Вартість використаного природного газу споживач зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до діючих тарифів.

Визначення об`єму (обсягу) спожитого споживачем природного газу проводиться Оператором ГРМ (до 31.12.2022 АТ «Кіровоградгаз», а з 01.01.2023 Кропивницька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України»), згідно вимог Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, а не постачальником.

Згідно даних про фактичний місячний відбір/споживання природного газу, що надаються оператором ГРМ (до 31.12.2022 АТ «Кіровоградгаз», а з 01.01.2023 Кропивницька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України»), через інформаційну платформу по особовому рахунку № НОМЕР_2 (ЕІС-код 56ХМ20Е63490237М об`єкта побутового споживача) з листопада 2018 року по квітень 2023 рік (включно) споживачем було спожито в об`ємі 2 485,00 тис.куб.м природного газу на загальну суму 16 011,76 грн, вартість якого не сплачена споживачем.

Детальна інформація про обсяги споживання природного газу, його вартість та оплату споживачем спожитого природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_2 міститься у витязі з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку споживача, що міститься в матеріалах справи.

Згідно інформації, щодо дати фіксації останнього контрольного показника лічильника газу №КФ/100/103/3-3042-23 від 23.10.2023, за ЕІС-кодом 56ХМ20Е63490237М станом на дату зняття контрольного показника лічильника газу 01.10.2023 показник лічильника складав 29422 куб.м.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідч в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявсь відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_4 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Відповідач є власником житлового будинку під АДРЕСА_2 , де зареєстрований за місцем проживання, що підтверджується згідно копії договору купівлі-продажу від 16.10.2018 (а.с.12-13), витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_5 зареєстрував право власності на вказаний житловий будинок 16.10.2018 (а.с.14), свідоцтвом про шлюб і зміну прізвища - 24.01.2020 ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 та змінив прізвище на « ОСОБА_3 » (а.с.17), відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 23.01.2020 (а.с.16).

Згідно копії заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 09.12.2021 ОСОБА_1 приєднався до умов договору постачання природного газу ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна», за адресою: вул. Центральна, 51, с. Копані, Знам`янського району, Кіровоградської області, з присвоєнням ЕІС-коду №56ХМ20Е63490237М (а.с.11).

Відповідно до роздруківки Фінансового стану по особовому рахунку № НОМЕР_2 , ЕІС-код № НОМЕР_3 , за адресою с. Копані, споживачем ОСОБА_1 , у період з 11.2018 по 07.2023 спожито природного газу в загальному об`ємі 2485 куб.м. на суму16011,76 грн (а.с.19).

ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» на адресу ОСОБА_1 направлялась вимога про сплату заборгованості за спожитий газ в сумі 16026,02 грн (а.с.20-21).

Згідно інформації №КФ/100/103/3-3042-23 від 23.10.2023, наданої Кропивницькою Філією ТОВ «ГМУ», за ЕІС-кодом №56ХМ20Е63490237М остання дата фіксації контрольного показника лічильника газу - 01.10.2023, контрольний показник лічильника складає 29422 куб.м. (а.с.71).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК).

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (частина друга статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до цієї норми правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Норми процесуального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права

є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_5 , який змінив прізвище на « ОСОБА_3 », з 16.10.2018 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.12-14,17).

Позивач, як Оператор ГРМ на території ліцензійної діяльності у Кіровоградській області здійснює облік спожитого природного газу, зокрема, визначення спожитих побутовими споживачами обсягів природного газу згідно положень гл.1 розд. IX, п. 5 гл. 4 розділу IX, п. 6 гл.1 розд. XV Кодексу ГРМ, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.20. Таким чином, позивач на підставі ліцензії здійснює повноваження щодо розподілу природного газу, в тому числі й за адресою: АДРЕСА_1 .

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2494 (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГРМ та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.

За такого колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що він як побутовий споживач не відноситься до суб`єктів ринку природного газу.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до пункту 2 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії.

Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ обов`язковою умовою для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до Типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Підпунктом 6 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20, від 14 вересня 2022 року у справі № 717/341/21.

Встановлено, що оператором газорозподільної системи на території Кіровоградської області на підставі відповідної ліцензії є ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна», а ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , якому присвоєно номер особового рахунку №НОМЕР_2 та присвоєно ЕІС - код №56ХМ20Е63490237М, до будинку подається природний газ, між сторонами існують договірні правовідносин, що оформлені шляхом приєднання побутового споживача до Типового договору розподілу природного газу.

Акцептування відповідачем договору про розподіл природного газу, а отже, і факт приєднання побутового споживача ОСОБА_1 до умов зазначеного договору відбулось шляхом вчинення ним дій, зокрема щодо щомісячного споживання різних об`ємів природного газу, що підтверджується зміною показань газового лічильника за адресою споживача по особовому рахунку №НОМЕР_2 та вбачається з розрахунку місячної вартості послуги розподілу природного газу відповідачу, а також оплатою вартості спожитого газу постачальнику, який не спростовано і не заперечувався відповідачем.

Відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, отримав копію позовної заяви і апеляційної скарги, не скористався своїим правом на подання відзиву, не заперечував, що він з 16.10.2018 є власником житлового будинку за адресою: по АДРЕСА_1 , за якою відкрито особовий рахунок №НОМЕР_2 і присвоєно ЕІС - код №56ХМ20Е63490237М, з 10.2018 надаються і отримані послуги з постачання природного газу.

Згідно частини 1 стаття 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є:

1) перелік послуг;

2) вимоги до якості послуг;

3) права і обов`язки сторін;

4) відповідальність сторін за порушення договору;

5) ціна послуги;

6) порядок оплати послуги;

7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги;

8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання.

Згідно з пунктом 5 Розділу І Правил постачання природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року, № 2496 (далі - Правил) постачальник із спеціальними обов`язками - суб`єкт господарювання, на якого відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» Кабінетом Міністрів України покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу певній категорії споживачів та який не має права відмовити таким споживачам в укладенні договору постачання природного газу.

Відповідно до пункту 9 Розділу ІІ Правил постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладений обов`язок постачати природний газ певній категорії споживачів, у тому числі в певних обсягах, не мають права відмовити таким споживачам, об`єкти яких знаходяться на закріпленій території цих постачальників, в укладанні договору постачання природного газу (з урахуванням певних обсягів та цін, якщо вони будуть встановлені для постачальника) за умови дотримання цими споживачами вимог цих Правил та чинного законодавства України.

При цьому при укладанні такими споживачами договору постачання природного газу з іншим постачальником (відмінним від постачальника із спеціальними обов`язками) договір постачання природного газу з постачальником із спеціальними обов`язками (за його наявності) на період постачання газу новим постачальником не розривається, а лише призупиняється в частині постачання природного газу на період поставки газу новим постачальником.

У разі невиконання зобов`язань з постачання природного газу споживачу діючим постачальником постачання природного газу споживачу постачальником із спеціальними обов`язками відновлюється у повному обсязі з першого дня, наступного після дня припинення виконання зобов`язань діючим постачальником.

Згідно з пунктами 1-3 Розділу ІІІ Правил підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального EIC-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді.

Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ побутовим споживачам, додатково розміщують редакцію договору у друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності.

Постачальники із спеціальними обов`язками не мають права відмовити побутовим споживачам, об`єкти яких знаходяться в межах їх закріплених територій, в укладенні договору постачання природного газу та на період відсутності у побутового споживача іншого постачальника зобов`язані постачати природний газ такому споживачу на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам та з урахуванням вимог цих Правил.

Відповідно до пункту 4 Правил (в редакції станом на 30 вересня 2015 року) для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500.

За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.

У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Згідно з пунктом 9 Розділу ІІІ Правил для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою.

Постачальник (крім постачальника, на якого було покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам) протягом двадцяти днів з дня, наступного за днем отримання від побутового споживача заяви-приєднання до договору постачання природного газу, розглядає можливість укладення договору постачання з таким споживачем та у разі її відсутності письмово повідомляє його про свою відмову в укладенні договору постачання природного газу.

Форма заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам встановлена додатком до Типового договору.

За відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати Оператору ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

У пункті 1 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 № 2494 передбачено, що визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 9 червня 2021 року у справі 303/7554/16-ц.

Виходячи з наведених правил згода споживача ОСОБА_1 про приєднання до умов договору про постачання природного газу може бути підтверджена підписаною ним заявою-приєднання до договору постачання природного газу, що була повернута постачальнику, фактичним споживанням природного газу після офіційного опублікування договору постачальником.

Матеріалами справи підтверджено і не заперечується відповідачем отримання за адресою його проживання у належний на праві власності будинок послуг з постачання природного газу у період з листопада 2018 року по квітень 2023 року включно, у загальному об`ємі 2485 куб.м загальною вартістю 16011,76 грн, яка не була оплачена споживачем і заборгованість залишилась непогашеною на вимогу позивача про сплату заборгованості за спожитий газ в сумі 16026,02 грн (а.с.20-21).

ОСОБА_1 добровільно не оплатив борг у розмірі 16026,02 грн за надану йому послугу з газопостачання, не надав свого розрахунку заборгованості, вимоги позивача про стягнення такої суми боргу за отримані послуги грунтуються на доказах, відповідають закону та умовам договору, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення суду про задоволення позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6710,00 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» задовольнити.

Заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 березня 2024 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 16011,74 гривень.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» 6710,00 грн сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко