ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1769/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №699/822/24 Категорія: 331010200 Гусарова В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
судді секретарВасиленко Л.І., Гончар Н.І. Любченко Т.М.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Перебийніс Світлани Василівни на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.09.2024 (повний текст складено 19.09.2024, суддя в суді першої інстанції Гусарова В.В) у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат ІІеребийніс Світлана Василівна, заінтересовані особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Стеблівської селищної ради Звенигородського району Черкаської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна,

в с т а н о в и в :

у травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, якою просив визнати ОСОБА_2 недієздатною особою та призначити заявника опікуном над вказаною особою.

В заяви зазначив, що рідний брат заявника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом із дитинства. З ІНФОРМАЦІЯ_3 надала йому першу "Б" групу інвалідності.

ОСОБА_1 в школу не ходив, він не вміє ні читати, ні писати, ні рахувати. Його стан здоров`я (психологічний) погіршується. Відповідно до медичних висновків він потребує постійного стороннього догляду, не здатний до самообслуговування. ОСОБА_3 говорить незрозуміло, самостійно ходить по двору, але за двір не виходить, бо не орієнтується в просторі. Йому постійно потрібно казати, що робити: " вдягнися", "помийся", "почисть зуби", "йди спати". При цьому, він не може осягнути багато речей. Зокрема, він не розуміє вартості грошей, не може самостійно прийняти жодного рішення. Раніше ОСОБА_3 періодично проходив лікування в психіатричній лікарні, тобто він повністю залежний від сторонньої допомоги.

ОСОБА_1 не може вчиняти правочинів, навіть дрібних побутових. На думку заявника, він не може самостійно набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, також створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно виконувати їх та нести відповідальність.

Найближчими родичами у ОСОБА_3 є його мати - ОСОБА_4 , та рідний брат - ОСОБА_1 , тобто заявник.

Заявник проживає разом з матір`ю та братом. Останні роки саме ОСОБА_5 майже весь час здійснює догляд за братом, надає йому постійну допомогу, купує необхідні речі, дає ліки, тобто здійснює фактичне опікунство над ним, забезпечуючи реалізацію ним його законних особистих немайнових і майнових прав та інтересів.

Мати ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є пенсіонером за віком. Останні роки вона постійно скаржиться на свій стан здоров`я. Звичайно, саме вона варить їм їсти, пере речі та прибирає в будинку. Проте, інші функції опікуна вона вже не може виконувати. На сьогодні вже вона сама потребує догляду та допомоги.

За наведених підстав, заявник вважає за необхідне визнати ОСОБА_6 недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його - ОСОБА_1 , його опікуном.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.09.2024 заяву задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатною особою. Строк дії рішення встановлено до 19.09.2026. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Відмовлячи в задоволенні вимоги щодо встановлення над ОСОБА_1 опіки та призначення опікуном ОСОБА_1 суд зважав на те, що матеріали справи не містять доказів того, що мати заявника не може бути опікуном. Крім того, з висновку органу опіки встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом з матір`ю, а заявник проживає окремо. Також, згідно ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII у разі призначення ОСОБА_1 опікуном він не підлягатиме призову на військову службу, що за думкою суду і спонукало заявника просити призначити його опікуном.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник заявника адвокат Перебийніс С. В. подала 09.010.2024 засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту дослідження судом обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні вимог заяви про встановлення над ОСОБА_1 опіки та призначення його опікуном заявника, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вказані вимоги заяви задовольнити.

В обґрунтування вказано на те, що для призначення конкретної особи опікуном над недієздатною особою необхідне подання органу опіки та піклування, в якому він вказує особу, яка може бути опікуном. При цьому, орган опіки та піклування виконавчого комітету Стеблівської селищної ради Звенигородського району Черкаської області подав до суду подання про доцільність призначення саме ОСОБА_1 опікуном над його братом ОСОБА_1 .

Зазначає, що ОСОБА_4 , мати ОСОБА_7 , ніколи в повній мірі не виконувала функції опікуна над сином, інші члени сім`ї (брат та сестра хворого) не виявляють бажання опікуватися хворим братом.

Вказує на те, що висновок суду про те, що заявник звернувся до суду із заявою про призначення його опікуном для того, щоб мати відстрочку від призову є недопустимим. Звертає увагу, що заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_4 жодних зауважень з приводу призначення саме заявника опікуном над своїм братом не подав.

Крім того зазначає, що суд першої інстанції, визнавши особу недієздатною, жодним чином не визначив хто і яким чином надалі буде опікуватися недієздатним ОСОБА_1 , чим порушив його права.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі мати зазначено - ОСОБА_4 (а.с. 11).

Згідно з довідкою до акта огляду медико - соціальної експертної комісії Серія 10 ААВ № 616466 від 03.04.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом І групи «Б», безтерміново (а.с.9).

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.06.2024 у даній справі призначено судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено експертам запитання: чи страждає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 психічним захворюванням на даний час? Якщо хворіє, то чи здатний він усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

Відповідно до висновку судово - психіатричного експерта №462 від 08.08.2024 ОСОБА_2 , на даний час страждає на хронічне стійке психічне захворювання - важку розумову відсталість з мовленевим недорозвитком, через що він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.62-64)

Рішення суду оскаржується в частині відмови в задоволенні вимог заяви щодо призначення заявника опікуном над недієздатним братом, тому відповідно до положень частини першої статті 367 ЦПК України законність судового рішення, ухваленого у іншій частині, апеляційний суд не перевіряє.

Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 39, ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (ч.1 - 3 ст. 41 ЦК України).

Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 56 ЦК України).

Вимогами статті 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави для висновку, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна є важливими і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05. 1999 № 34/166/131/88.

Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання, орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 496/4271/16-а (провадження № 11-606апп18) сформульовано правовий висновок про те, що рішення виконавчого комітету як органу опіки та піклування є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у осіб, яких рекомендовано призначити опікунами, таке рішення не порушує прав та обов`язків інших опікунів та підопічного. Правові наслідки для інших опікунів, підопічного виникають виключно в результаті постановлення рішення судом, в процесі чого саме і відбувається оцінка усіх доказів у сукупності, зокрема й оскаржуваного рішення органу опіки та піклування, яке не має наперед встановленої сили для суду, який розглядає справу і вирішує правове питання призначення опікуна недієздатній особі.

Відповідно до подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Стеблівської селищної ради № 167 від 06.09.2024 орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 опікуном надОСОБА_2 . За змістом подання найближчими родичами ОСОБА_2 є його мати ОСОБА_4 , 1971 року народження, та брат ОСОБА_1 , 1993 року народження. ОСОБА_8 здійснює постійний догляд за своїм братом, вирішує всі його питання та проблеми соціально-побутового характеру, а також повністю вирішує питання лікування брата. ОСОБА_9 має статус пенсіонера, не може належним чином виконувати обов`язки опікуна.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_10 в частині призначення його опікуном, суд першої інстанції вірно виходив з того, що у поданні органу опіки та піклування виконавчого комітету Стеблівської селищної ради належним чином не обґрунтовано те, що саме заявник може бути призначений опікуном свого недієздатного брата.

З висновку органу опіки встановлено, що недієздатний ОСОБА_1 проживає разом з матір`ю у селі Заріччя Звенигородського району Черкаської області, а заявник у своїй заяві у даній справі вказує адресою свого проживання- село Сидорівка Звенигородського району Черкаської області, тобто проживає окремо від недієздатного брата в іншому населенному пункті, хоча в заяві також вказує, що проживає разом з матір`ю та братом.

Колегія суддів звертає увагу, що при винесенні подання органу опіки та піклування Стеблівської селищної ради без належного з`ясування залишилося питання про наявність у ОСОБА_2 інших родичів та наявності у них можливості опікуватися недієздатною особою, а наявна у поданні інформація ґрунтується виключно на даних, зазначених заявником.

При цьому, у висновку судово-психіатричної експертизи в анамнезі хвороби ОСОБА_2 вказано про те, що він народився в родині де п`ятеро дітей (п. 21), а даних, що вони не можуть бути опікуном свого брата відсутні.

В апеляційній скарзі скаржник вказує на те, що інші члени сім`ї (брат та сестра хворого) не виявляють бажання опікуватися хворим братом, проте наведене жодними доказами не доведено.

З наявної в матеріалах справи копії довідки №133 від 29.04.2024 КНП «Корсунь-Шевченківській ЦПМСД» убачається, що ОСОБА_4 хворіє, регулярно проходить амбулаторне лікування, перебуває під наглядом невролога, сімейного лікаря (а.с. 15). Проте суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що надана суду медична довідка не підтверджує саме такий стан здоров`я ОСОБА_4 , згідно якого вона не може бути опікуном свого недієздатного сина.

Крім цього, сам заявник у зазначає, що саме мати ОСОБА_4 готує їсти, пере речі та прибирає в будинку. Разом з тим, заявник не позбавлений права, при потребі, і надалі надавати посильну допомогу матері у догляді за братом без відповідного судового рішення.

Більш того, у справі відсутні повні дані про самого заявника: який його стан здоров`я, чи має він сім`ю, неповнолітніх дітей, які він має житло та чи дозволяють його житлові умови проживання недієздатної особи разом з неповнолітніми дітьми . Представник заявника в судовому засіданні відповідних пояснень надати не змогла.

Згідно з ст.65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

Відповідно, за відсутності визначеної особи опікуна на час розгляду справи, апеляційний суд вважає доцільним передати ОСОБА_2 під опіку органу опіки та піклування виконавчого комітету Стеблівської селищної ради Звенигородського району до вирішення питання про призначення опікуна в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.09.2024 у даній справі слід змінити, доповнивши вказівкою про передачу недієздатної особи під опіку відповідного органу опіки та піклування.

Таким чином апеляційна скарга у справі підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.09.2024 у даній цивільній справі змінити, доповнивши вказівкою про передачуОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під опіку органу опіки та піклування виконавчого комітету Стеблівської селищної ради Звенигородського району Черкаської області.

У решті рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.09.2024 у даній цивільній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 06.11.2024.

Суддя-доповідач

Судді