Провадження № 2/641/2409/2024 Справа № 641/5273/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Чайка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Шумейко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеконференції в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.01.2017 року по справі № 641/10232/16-ц на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) на 1/4 частину заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки позивач одружився, має на утриманні батьків пенсіонерів, котрим допомагає матеріально, крім того він є військовослужбовцем, витрачає значну частину коштів на закупівлю гарного військового спорядження (бронежилети, каски та інше). Також просить суд врахувати те, що з моменту ухвалення рішення судом про стягнення аліментів, у відповідача змінився матеріальний стан, з`явилися інші утриманці, це непрацездатні батьки та дружина, і як наслідок додаткові витрати на їх утримання.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.08.2024 року вищевказану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

28.08.2024 відповідачем ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 відповідач не визнає в повному обсязі, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що їх з позивачем син ОСОБА_3 проживає разом з відповідачем, за адресою: АДРЕСА_1 . Вона одноособово турбується про його здоров`я, харчування, навчання. Враховуючи довідку про доходи позивача, його матеріальний стан в повній мірі дозволяє йому утримувати себе і родину належним чином. Зазначає, що їх спільна з позивачем дитина - ОСОБА_3 страждає на хронічний вірусний гепатит «В», що підтверджується відповідними виписками з медичних карт хворого. У зв?язку з чим, саме через важкий стан здоров?я дитини, та необхідності постійного лікування останнього, судом було стягнуто саме 1/3 частину з усіх доходів позивача щомісячно. На теперішній час дитина продовжує хворіти на хронічний вірусний гепатит «В». Також зазначає, що дитина на постійній основі проходить курси стаціонарного лікування та потребує витрат на досить коштовні ліки та реабілітацію у санаторно - лікувальних закладах. Крім того, з 2019 року у сина було виявлено захворювання обох очей - міопатія (короткозорість), а також з 24.10.2020 - тромбоцитопатія, що вимагає додаткових витрат на окуляри та постійне обстеження. Також відповідач вказує, що ОСОБА_1 жодної участі у житті сина не приймає, здоров?ям сина практично не цікавиться.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Зазначила, що дохід позивача збільшився, та відповідно сума, яку отримує як аліменти відповідач стала значно більшою. Позивач несе витрати на утримання дружини, яка отримує низьку заробітну плату, батьків пенсіонерів, мешкає у гуртожитку, несе витрати на придбання коштовного військового спорядження. Стягуючи з позивача аліменти, суд фактично стягнув додаткові витрати. Позивач не був згоден з розміром присуджених аліментів, але не оскаржував рішення. Стан здоров`я позивача задовільний.

Відповідач, в судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.01.2017 року по справі № 641/10232/16-ц з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 22.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили та позивачем не оскаржувалося.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що він вдруге одружився та має на утриманні батьків пенсіонерів, а тому вважає, що розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду, підлягає зменшенню.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зістаттею 141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1ст. 182 СК Українипри визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист. 192 СК Українизміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно дост. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановленихст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зістаттями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбаченихст. 192 СК України.

Так, належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення судового рішення про стягнення аліментів у 2017 році, суттєво змінились обставини, які не дають змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано.

Позивачем не надано доказів зміни його матеріального стану, настільки що це унеможливлює сплату аліментів у визначеному судом раніше розмірі. Позивач має постійний дохід, який наразі збільшився. На даний час позивачем не надано доказів про знаходження на його утриманні батьків пенсіонерів та дружини. Доказів на підтвердження витрат на придбання військового спорядження, мешкання в гуртожитку суду також не надано. Заперечуючи проти позову про стягнення аліментів, позивач рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.01.2017 року не оскаржував, тобто фактично погодився з розміром присуджених раніше аліментів. Суд вважає, що розмір стягуваних аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу є обгрунтованим відповідно до стану здоров`я дитини, який навпаки погіршився.

Відповідачем ОСОБА_2 надано довідку КНП «Міська дитяча поліклініка № 1» ХМР від 22.08.2024, що їх з позивачем син хворіє на тромбоцитопатію, виписку із медичної карти стаціонарного хворого №5177/353, №7767/1605, № 3480 та ін., що підтверджують наявність хронічного вірусного гепатиту «В». На підтвердження витрат на лікування сина відповідачем надані квитанції та інші медичні довідки про перебування ОСОБА_3 на обліках у лікарів. У зв?язку з вказаними обставинами зменшення розміру аліментів на утримання дитини може призвести до негативних наслідків пов?язаних з його забезпеченням ліками та іншими необхідними речами для належного розвитку та становлення.

Враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів щодо погіршення матеріального становища чи стану здоров`я позивача суду не надано, а тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.2,4,12,13,76,77,78,81,141,258,259,263,264,265,273,354,355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя І.В.Чайка