Справа № 159/754/24 Головуючий у 1 інстанції: Чалий А. В.
Провадження № 22-ц/802/1010/24 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Трикош Н. І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про витребування майна та скасування державної реєстрації, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 , поданою представником ОСОБА_6 , на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2024 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 у лютому 2024 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про витребування майна та скасування державної реєстрації. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що йому на праві власності належить транспортний засіб марки «Opel» модель «Vivaro фургон малотоннажний В», 2004 р. в., VIN № кузова НОМЕР_1 , д. н. з. НОМЕР_2 (далі Opel Vivaro). На підставі Договору комісії та Акту технічного стану транспортного засобу № 7743/20/001874 від 05 грудня 2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пріоритетавто» (далі ТОВ «Пріоритетавто») та ОСОБА_4 , Договору купівлі-продажу № 7743/20/001874 від 05 грудня 2020 року та Акту огляду реалізованого транспортного засобу, укладеного між ТОВ «Пріоритетавто» та ОСОБА_7 , 16 грудня 2020 року проведено перереєстрацію цього транспортного засобу на нового власника ОСОБА_7 , вилучено свідоцтво про реєстрацію та номерні знаки. Вказані дії вчинені поза його (позивача) волею, згоди на відчуження належного йому автомобіля він не надавав, договір комісії та акт не підписував, присутнім під час перереєстрації не був, грошові кошти від продажу не отримував. За його заявою внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР). Під час досудового розслідування проведено почеркознавчу експертизу, за наслідками якої встановлено, що підпис у договорі комісії та акті виконаних робіт виконані не ОСОБА_4 , а іншою особою. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Волинської області від 02 вересня 2022 року в справі № 607/16916/21 визнано недійсними: Договір комісії № 7743/20/001874 від 05 грудня 2020 року, укладений між ТОВ «Пріоритетавто» та ОСОБА_4 , Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7743/20/001874 від 05 грудня 2020 року, укладений між ТОВ «Пріоритетавто» та ОСОБА_7 . У рішенні також встановлено, що на підставі заяви позивача від 28 квітня 2021 року слідчим Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за частиною 2 статті 289 КК України за фактом незаконного заволодіння в січні 2021 року невідомою особою автомобілем Opel Vivaro, д. н. з. НОМЕР_2 . Зокрема, встановлено, що він (позивач) не укладав договору комісії, його підпис відсутній як у договорі, так і в акті технічного стану транспортного засобу або його складових частин. Договір комісії визнано недійсним на підставі частини 3 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України у зв`язку із відсутністю волевиявлення на вчинення правочину; працівники ТОВ «Пріоритетавто» належним чином не перевірили особу комітента і його повноваження щодо реалізації транспортного засобу. Під час розгляду справи № 607/16916/21 у суді першої інстанції ОСОБА_7 24 листопада 2021 року відчужив автомобіль третій особі ( ОСОБА_5 ). Ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про арешт майна від 30 грудня 2021 року у вищевказаній справі не виконувалася. Повторне відчуження автомобіля відбулося 01 лютого 2023 року ( ОСОБА_2 ). Вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статтей 387, 388 ЦК України про віндикацію транспортного засобу в останнього набувача. У зв`язку із тим, що він не був стороною правочинів, на підставі яких відбувались операції з перереєстрації транспортного засобу за відповідачами, неможливість уповноважених органів МВС у подальшому скасувати такі операції без правової підстави (судового рішення), вважає за необхідне їх скасувати. Просив витребувати у ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 транспортний засіб Opel Vivaro, д. н. з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 ; скасувати державну реєстрацію транспортного засобу Opel Vivaro, д. н. з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , за ОСОБА_5 , проведену 24 листопада 2021 року у ТСЦ 0742 (на правах відділу, м. Ковель) РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області; скасувати державну реєстрацію транспортного засобу Opel Vivaro, д. н. з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , за ОСОБА_2 , проведену 01 лютого 2023 року у ТСЦ 0744 (на правах відділу, м. Нововолинськ) РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області; стягнути солідарно зі ОСОБА_5 , ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 судові витрати: 3633,20 грн судового збору, 15 000 грн витрат на правничу допомогу.

В цій справі ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2024 року накладено арешт на майно автомобіль марки Opel Vivaro фургон малотоннажний - В, 2004 р. в., номер кузова НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 .

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2024 року в цій справі позов задоволено частково, скасовано державну реєстрацію транспортного засобу Opel Vivaro, номер кузова НОМЕР_3 , за ОСОБА_5 , проведену 24 листопада 2021 року у ТСЦ 0742 (на правах відділу, м. Ковель) РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області, стягнуто зі ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2024 року стягнуто зі ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 7500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2024 року в частині залишення без задоволення позовних вимог. Вважає його (в оскаржуваній частині) необґрунтованим, суперечливим, таким, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи та порушенням норм процесуального права. Відмова у задоволенні позовної вимоги про скасування державної реєстрації транспортного засобу за ОСОБА_2 суперечить висновку цього ж суду про скасування такої державної реєстрації за ОСОБА_5 , оскільки обидві державні реєстрації проведено послідовно без відповідної правової підстави. Посилання суду на неможливість встановити (ідентифікувати), що спірний транспортний засіб перебуває саме у ОСОБА_2 вважає безпідставним. Подані позивачем докази не оцінено у сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами та поясненнями відповідача ОСОБА_5 . Не обґрунтновано, чому суд не бере такі докази до уваги, не перевірено їх на достовірність та повноту. Останнім набувачем транспортного засобу є відповідач ОСОБА_2 , тому віндикаційний позов на підставі статтей 387, 388 ЦК України, може бути пред`явлений виключно до такого відповідача Вимог на підтвердження перебування спірного автомобіля у ОСОБА_2 під час судового розгляду судом не ставилося. Ставлячи під сумнів подані позивачем докази, суд з власної ініціативи та за клопотанням позивача не витребував оригінали таких документів, що перешкоджало судовому розгляду та належному з`ясуванню і встановленню обставин справи. Відмова у витребуванні автомобіля унеможливлює відновлення його права власності, за захистом якого він звернувся. Просив рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2024 року в цій справі в частині залишених без задоволення позовних вимог скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким витребувати у ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 транспортний засіб Opel Vivaro, номер кузова НОМЕР_3 , та скасувати державну реєстрацію транспортного засобу Opel Vivaro, номер кузова НОМЕР_3 , за ОСОБА_2 , проведену 01 лютого 2023 року у ТСЦ 0744 (на правах відділу, м. Нововолинськ) РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області; вирішити питання розподілу судових витрат позивача в судах першої та апеляційної інстанцій.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року в цій справі частково задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_4 адвоката Заєць В. В. Витребувано у РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області належним чином засвідчені копії документів, що стали підставою для перереєстрації транспортного засобу Opel Vivaro, д. н. з. НОМЕР_2 , проведеної 01 лютого 2023 року у ТСЦ 0744 (на правах відділу, м. Нововолинськ) РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області, а саме: заяву ОСОБА_2 № від 01 лютого 2023 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ; договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0327 від 01 лютого 2023 року, укладеного між ТОВ «Зетра Інтерпрайс» та ОСОБА_2 ; талон № 109 від 01 лютого 2023 року Сервісного центру МВС № 0744 на перереєстрацію транспортного засобу ОСОБА_2 . На виконання вимог вищевказаної ухвали апеляційного суду 26 листопада 2024 року від РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області до апеляційного суду надійшли копії витребуваних документів.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 підтримала вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити з викладених у скарзі підстав.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги позивача. Надали для приєднання до матеріалів справи оригінали документів на підтвердження володіння ним транспортним засобом, проведення його ремонту, придбання запчастин тощо.

Відповідно до положень частин 1-5 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем в частині залишених без задоволення позовних вимог.

Одночасно із цим, апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, у тому числі в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення з огляду на неправильне застосування норм матеріального права.

Судом установлено, що за ОСОБА_4 був зареєстрований транспортний засіб Opel Vivaro, номер кузова НОМЕР_3 , д. н. з. НОМЕР_2 , з 19 лютого 2019 року.

На підставі Договору комісії № 7743/20/221784, укладеного 05 грудня 2020 року між ТОВ «Пріоритетавто» та ОСОБА_4 , Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7743/20/001874 від 05 грудня 2020 року, укладеного між ТОВ «Пріоритетавто» та ОСОБА_7 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 19 лютого 2019 року за ОСОБА_4 , Акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, ідентифікаційний номер № 7743/20/001874, від 05 грудня 2020 року, Акту огляду реалізованого транспортного засобу від 05 грудня 2020 року, ТСЦ 6141 16 грудня 2020 року було здійснено перереєстрацію транспортного засобу Opel Vivaro, номер кузова НОМЕР_3 , за ОСОБА_7 , видано новий державний номерний знак на транспортний засіб НОМЕР_6 , свідоцтво НОМЕР_7 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2021 року в справі № 607/16916/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ТОВ «Пріоритетавто» про визнання недійсними правочинів задоволено заяву позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову та накладено арешт на транспортний засіб Opel Vivaro, д. н. з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 вересня 2022 у вищевказаній справі позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ТОВ «Пріоритетавто» задоволено частково та визнано недійсними: Договір комісії № 7743/20/001874 від 05 грудня 2020 року, укладений між ТОВ «Пріоритетавто» та ОСОБА_4 про вчинення за комісійну плату правочинів щодо продажу транспортного засобу Opel Vivaro, д. н. з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 ; Договір купівлі-продажу № 7743/20/001874 від 05 грудня 2020 року, укладений між ТОВ «Пріоритетавто» та ОСОБА_7 транспортного засобу Opel Vivaro, д. н. з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 .

ОСОБА_7 уклав Договір комісії № 588-11/2021 від 11 листопада 2021 року з ТОВ «ЛЛ КІСОВ» з метою реалізації транспортного засобу Opel Vivaro, номер кузова НОМЕР_3 , д. н. з. НОМЕР_6 . Відповідно до Договору-купівлі продажу транспортного засобу № 588-11/2021 від 12 листопада 2021 року, укладеного між ТОВ «ЛЛ КІСОВ» та ОСОБА_5 , остання стала власником транспортного засобу Opel Vivaro, номер кузова НОМЕР_3 . На підставі вищевказаних документів ТСЦ 0742 за заявою ОСОБА_5 24 листопада 2021 року здійснено перереєстрацію транспортного засобу Opel Vivaro, номер кузова НОМЕР_3 , за нею, видано новий державний номерний знак на транспортний засіб НОМЕР_8 , свідоцтво НОМЕР_4 .

31 січня 2023 року ОСОБА_5 уклала Договір комісії № 50 з ТОВ «Зетра Інтерпрайс» з метою продажу транспортного засобу Opel Vivaro, номер кузова НОМЕР_3 , д. н. з. НОМЕР_8 . Відповідно до Договору-купівлі продажу транспортного засобу № 0372 від 01 лютого 2023 року, укладеного між ТОВ «Зетра Інтерпрайс» та ОСОБА_2 , останній став власником транспортного засобу Opel Vivaro, д. н. з. НОМЕР_2 , та 01 лютого 2023 року на підставі його ТСЦ 0744 здійснило перереєстрацію транспортного засобу Opel Vivaro, номер кузова НОМЕР_3 , за ним, видано новий державний номерний знак на транспортний засіб НОМЕР_9 , свідоцтво НОМЕР_10

Вищевказане також підтверджується листом РСЦ ГСЦ в Рівненській області (філія МВС) від 24 листопада 2023 року № 31/М-45-17-2023, відповіддю РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області (філія МВС) від 03 січня 2024 року № 31/3/122аз-81-082024 на адвокатський у яких надано інформацію з ЄДРТЗ. Зокрема, у ЄДРТЗ містяться відомості про: накладення арешту на автомобіль марки/модель «OPEL», 2004 року випуску, об`єм двигуна 2463 куб. см. згідно ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 25 травня 2021 року справа № 569/9475/21; скасування арешту на автомобіль марки/модель «OPEL», 2004 року випуску, об`єм двигуна 2463 куб. см. згідно ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 20 вересня 2021 року справа № 569/9475/21.

Відомості про накладення арешту згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2021 року справа № 607/16916/21 - відсутні, що в свою чергу слідувало наступним перереєстраціям транспортного засобу. Враховуючи вищевказане, скасування реєстрації згідно вимог абзацу 5 пункту 40 Порядку можливе лише, після скасування операцій з транспортним засобом, які відбувалися 24 листопада 2021 року та 01 лютого 2023 року.

Згідно зі статтею 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 статті 321 ЦК України).

Відповідно до статті 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Законом може бути встановлено обмеження розміру земельної ділянки, яка може бути у власності фізичної та юридичної особи.

Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України (постанова Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі № 305/641/17).

Разом з тим, позивач звернувся до суду із позовом про витребування майна з незаконного володіння саме в порядку статті 387 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Застосовуючи положення статті 387 ЦК України, необхідно виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Віндикаційний позов належить до речово-правових способів захисту; захищає право власності в цілому, оскільки він пред`являється у тих випадках, коли порушено права володіння, користування та розпорядження одночасно.

Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний).

У постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 703/1191/20, віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом.

З урахуванням специфіки речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

Предметом доказування у цій справі є факти, які підтверджують правомірність вимог про витребування власником майна з чужого незаконного володіння, зокрема факти, що підтверджують: суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно; незаконність вибуття цього майна з володіння позивача; відсутність у відповідача юридичних підстав для збереження і володіння таким майном; наявність витребуваного майна в натурі у незаконному володінні відповідача. Отже, право власності дійсно є непорушним, але для застосування віндикації принципове значення, крім підтвердження такого права власності, має і встановлення особи, яка протиправно, тобто без будь-яких правових підстав, фактично володіє витребуваною річчю, бо саме вона має відповідати за позовом, виконувати рішення суду в разі його задоволення, й нести негативні наслідки порушення прав позивача (постанова Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 752/4033/16-ц).

Виникнення права на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Передання власником в користування іншій особі транспортного засобу не вважається вибуттям транспортного засобу з володіння власника (особи, якій він передав майно у користування) поза його волею в розумінні положень пункту 3 частини 1 статті 388 ЦК України. Власник речі (у цьому випадку автомобіля) повинен нести ризик обрання контрагента, який може своєю недобросовісною поведінкою позбавити його права на витребування своєї речі. У такому разі власник може захистити своє право шляхом звернення з позовом про відшкодування збитків до особи, якій він передав річ у користування і володіння, оскільки спірне майно вибуло з його власності з його волі, а тому правовий механізм, передбачений вимогами 388 ЦК України, застосуванню до спірних правовідносин не підлягає. (постанова Верховного Суду від 11 грудня 2023 року у справі № 752/5281/20).

Фактична передача транспортного засобу разом із реєстраційним документом на цей транспортний засіб є правомірним способом набуття володіння такою особою (фактичним володільцем) щодо набутого в такий спосіб автомобіля. Таке володіння вважатиметься правомірним навіть за відсутності будь-яких документів, виданих від імені власника (довіреності, договору тощо) допоки не буде встановлено протилежне. У випадку, коли річ вибуває з володіння власника за його бажанням, власник сам несе ризик вибору контрагента, якому вирішив довірити своє майно. Якщо воля на передачу володіння мала місце і потім відповідна річ була відчужена (неважливо особою, якій власник передав володіння, чи будь-якою іншою особою), то задоволення віндикаційного позову до добросовісного набувача цієї речі виключається (постанова Верховного Суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/8879/21).

Правила частини першої статті 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У частині третій цієї ж статті передбачено самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках. За змістом частини п`ятої статті 12 Цивільного кодексу України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (пункти 28, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16).

У пункті 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року в справі № 461/12525/15-ц зроблено висновок, що: «розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо».

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Заявляючи позовну вимогу про витребування у відповідача ОСОБА_2 транспортного засобу Opel Vivaro, номер кузова НОМЕР_3 , позивач ОСОБА_4 обґрунтовує її тим, що такий автомобіль вибув з його володіння (як фізичного так і юридичного) поза його волею внаслідок укладення та підписання від його імені невідомою особою Договору комісії № 7743/20/001874 від 05 грудня 2020 року з ТОВ «Пріоритетавто», та Договору купівлі-продажу № 7743/20/001874 від 05 грудня 2020 року, укладеного між ТОВ «Пріоритетавто» та ОСОБА_7 , які у подальшому рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 вересня 2022 року у справі № 607/16916/21 були визнані недійсними.

Вищевказаним рішенням установлено, що ОСОБА_4 , власник автомобіля Opel Vivaro, д. н. з. НОМЕР_2 , не укладав договору комісії № 7743/20/001874 від 05 грудня 2020 року, його підпис відсутній як в договорі так і в акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 7743/20/001874 від 05 грудня 2020 року, які підтверджують відчуження автомобіля. Договір комісії №7743/20/001874 від 05 грудня 2020 року, укладений між ТОВ «Пріоритетавто» та ОСОБА_4 визнано недійсним в силу положень частини 3 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України, тобто у зв`язку із відсутності волевиявлення на вчинення правочину. Також визнано недійсним Договір купівлі-продажу автомобіля № 7743/20/001874 від 05 грудня 2020 року, який було укладено між ТОВ «Пріоритетавто» та покупцем ОСОБА_7 , оскільки він пов`язаний із спірним договором комісії. Зазначено, що укладення спірних договорів поза волею позивача було зумовлено й діями працівників ТОВ «Приорітет авто», які всупереч зазначеному Порядку належним чином не перевірили особу Комітента та чи був наділений він повноваженнями із реалізації спірного транспортного засобу.

Вищевказане рішення набрало законної сили, тому, відповідно до змісту частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі № 607/16916/21, не доказуються при розгляді справи, що переглядається апеляційним судом, оскільки у ній бере участь особа (позивач), стосовно якої встановлено ці обставини і такі обставини стосуються об`єкту спору транспортного засобу Opel Vivaro, номер кузова НОМЕР_3 .

Колегія суддів ураховує, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 вересня 2022 року у справі № 607/16916/21 було встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_4 від 28 квітня 2021 року, слідчим Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000788 про вчинення кримінального правопорушення за частиною 2 статті 289 КК України за фактом незаконного заволодіння в січні 2021 року невідомою особою автомобілем Opel Vivaro, д. н. з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 .

30 червня 2021 року старшим слідчим слідчого відділу Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області винесено постанову про закриття кримінального провадження, згідно з якою закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000788 від 28 квітня 2021 року, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289 КК України.

Як на час розгляду справи судом першої інстанції, так і на час перегляду справи судом апеляційної інстанції вищевказане кримінальне провадження залишається закритим, підозру про вчинення злочину жодній особі не повідомлено, обвинувальний акт до суду не переданий.

Згідно з абзацом першим пункту 4 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 379 від 11 серпня 2010 року, у разі перереєстрації транспортного засобу свідоцтво про реєстрацію транспортного (технічний паспорт) підлягає заміні на загальних підставах. У разі заміни номерних знаків (крім випадків їх втрати або викрадення) проводиться перереєстрація ТЗ із заміною свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта). При цьому попередньо видані номерні знаки вилучаються. У разі заміни свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта), крім випадків їх втрати або викрадення, проводиться перереєстрація ТЗ. При цьому попередньо видані свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічні паспорти) вилучаються. Вилучені свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічні паспорти) долучаються до матеріалів перереєстрації.

Зважаючи на ту обставину, що позивач ОСОБА_4 не заперечує факту фізичного вибуття з його володіння транспортного засобу, відсутність у нього такого майна, факт перебування такого майна спершу в ОСОБА_7 , а потім, почергово, у ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , перереєстрації такого транспортного засобу за ними (не лише із замінами свідоцтв, але і з замінами номерних знаків та, щоразу, із вилученням попередніх), користування ними таким майном, колегія судді доходить висновку про те, що станом на 16 грудня 2020 року (день перереєстрації транспортного засобу за ОСОБА_7 ) у ОСОБА_4 були відсутні як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, так і сам автомобіль з ключами до нього.

Матеріали справи не містять будь-яких пояснень позивача та доказів про те, яким саме чином спірний транспортний засіб вибув із його володіння до моменту укладення 05 грудня 2020 року договорів, визнаних недійсними рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 вересня 2022 року у справі № 607/16916/21, чи перереєстрації 16 грудня 2020 року транспортного засобу за ОСОБА_7 . Відсутні також докази того, що транспортний засіб було викрадено.

Натомість, із заявою про вчинення злочину позивач звернувся до правоохоронних органів лише 28 квітня 2021 року і в такій заяві (як у відомостях, внесених до ЄРДР) особисто вказав, що про незаконне заволодіння невідомими особами таким майно йому стало відомо у січні 2021 року. В обох випадках, ОСОБА_8 , який вважає себе власником транспортного засобу, з обставин, які не були ним повідомлені суду, встановив відсутність у нього такого майна задовго після фактичного фізичного вибуття з його володіння та перереєстрації на іншого власника, що не узгоджується із концепцією здійснення власником належних йому прав володіння, користування власністю та обов`язком власника цікавитися своїм майном і його долею.

Твердження позивача ОСОБА_4 про те, що визнання рішенням суду від 02 вересня 2022 року у справі № 607/16916/21 недійсними договорів комісії та купівлі-продажу від 05 грудня 2020 року свідчить про вибуття транспортного засобу з володіння поза його волею, підлягає відхиленню з огляду на таке.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 вересня 2022 року у справі № 607/16916/21 встановлено виключно факт відсутності волевиявлення ОСОБА_4 на укладення договору комісії від 05 грудня 2020 року у зв`язку із підписанням такого договору від його імені не ним, а іншою особою.

Одночасно із цим, таким рішенням суду, чи будь-яким іншим судовим рішенням, не встановлено факту відсутності волевиявлення ОСОБА_9 на передання третій особі (у тому числі тій, яка підписувала від його імені договір комісії) транспортного засобу, ключів та свідоцтва про реєстрацію до нього. Ці обставини не досліджувалися та не встановлювалися судом в межах розгляду справи № 607/16916/21. У справі, що переглядається апеляційним судом, позивач про такі обставини не зазначає, доводів та доказів на їх підтвердження не наводить, хоч установлення способу фізичного вибуття рухомого майна з володіння позивача є обставиною, що підлягає обов`язковому встановленню під час розгляду такої категорії справ. Представник позивача ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не пояснила, яким чином з володіння позивача ОСОБА_4 вибули автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та ключі до нього.

Договір комісії з подальшим укладенням комісіонером договору купівлі-продажу транспортного засобу з ОСОБА_7 , хоч вони пізніше й були визнані рішенням суду недійсними, на час їх укладення були способом реалізації права розпорядження спірним транспортним засобом третьою особою від імені та в інтересах власника майна ОСОБА_4 . Встановлені судом обставини справи, що підтверджені наявними у матеріалах справи доказами, у своїй сукупності свідчать про те, що на момент укладення договору купівлі-продажу від 05 грудня 2020 року транспортного засобу мало місце фізичне вибуття рухомого майна з не володіння ОСОБА_4 в користь ОСОБА_7 , а з фактичного володіння іншої (невстановленої) особи, оскільки ОСОБА_4 заперечує факт передачі ним особисто належного йому майна у цей день в користь ОСОБА_7 .

Однак, це не спростовує тієї обставини, що майно таки було передане іншою (невстановленою) особою в користь ОСОБА_7 від імені ОСОБА_4 , і що на час укладення договорів 05 грудня 2020 року, воно було таким, що вже фізично вибуло з володіння ОСОБА_4 в користь іншої (невстановленої) особи.

Позивачем не доведено, що фізичне вибуття з його володіння транспортного засобу у володіння іншої (невстановленої особи) відбулося у незаконний спосіб (до прикладу, викрадене) чи було загублене ним.

При обргунтуванні позовної заяви про визнання договорів недійсними у справі № 607/16919/21 позивач ОСОБА_4 зазначав, що невідома особа заволоділа його транспортним засобом шляхом обману під приводом невиплати боргу.

Одночасно із цим, у справі, що переглядається апеляційним судом, позивач ОСОБА_4 ні у позовній заяві, а ні в апеляційній скарзі прямо не стверджує та не заперечує передання ним належного йому транспортного засобу будь-якій іншій особі, доручення ним такого рухомого майна (у тому числі усно) до укладення договорів 05 грудня 2020 року, передання його у володіння, користування іншої особи, як і не називає таку особу. Така обставина у справі, що переглядається, позивачем не обґрунтована узагалі.

Кримінальне провадження, ініційоване позивачем, за фактом незаконного заволодіння невдомою особою автомобілем закрите у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 вересня 2022 року у справі № 607/16916/21 також не встановлено тієї обставини, що ОСОБА_7 у день придбання (05 грудня 2020 року) ним транспортного засобу через комісіонера знав чи міг знати, що він придбаває таке майно в особи, яка не мала право його відчужувати, натомість встановлено, що саме «..укладення спірних договорів поза волею позивача ( ОСОБА_4 )було зумовлено й діями працівників ТОВ «Пріоритетавто», які всупереч зазначеному Порядку належним чином не перевірили особу комітента та чи був наділений він повноваженнями із реалізації спірного транспортного засобу». Заявляючи позовні вимоги до ОСОБА_7 , ТОВ «Пріоритетавто» про визнання недійсними договору комісії та договору купівлі-продажу у цій справі, позивач ОСОБА_4 не заявив позовної вимоги про витребування спірного майна з володіння ОСОБА_7 або про застосування наслідків недійсності таких правочинів.

На час відчуження ОСОБА_7 в користь відповідача ОСОБА_5 транспортного засобу Opel Vivaro, номер кузова НОМЕР_3 , (11 листопада 2021 року) позовне провадження у справі № 607/16916/21 хоч і тривало, однак таке майно не було арештоване, реєстрація транспортного засобу за ОСОБА_7 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_7 НОМЕР_7 , відповідно, були дійсними (інформації про виконання постанови дізнавача СД Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 27 липня 2021 року за результатами перевірки за ЄДРТЗ службовою особою 24 листопада 2021 року при перереєстрації (заява № 370016507) та обтяжень не виявлено).

Так само за даними ЄДРТЗ, 01 лютого 2023 року при придбанні відповідачем ОСОБА_2 у ОСОБА_5 за Договором купівлі-продажу № 0372 (комісіонер ТОВ «Зетра Інтерпрайс») та перереєстрації транспортного засобу Opel Vivaro, номер кузова НОМЕР_3 , за його заявою № , обтяження майна, недійсності реєстрації тощо службовою особою виявлено не було.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на час придбання ними такого рухомого майна за відплатними договорами знали чи могли знати про те, що транспортний засіб Opel Vivaro, номер кузова НОМЕР_3 , 05 грудня 2020 року у незаконний спосіб був відчужений від імені та в інтересах ОСОБА_4 іншою (невстановленою) особою за посередництва комісіонера ТОВ «Пріоритетавто» у власність ОСОБА_7 , який, в свою чергу, набув такий транспортний засіб за відплатним договором, користувався ним і потім його відчужив відповідачу ОСОБА_5 . У матеріалах справи також відсутні докази фізичного вибуття автомобіля з володіння позивача ОСОБА_4 поза його волею у володіння іншої (невстановленої) особи, яка незаконно від імені та в інтересах ОСОБА_4 за посередництва комісіонера ТОВ «Пріоритетавто» такий транспортний засіб відчужила у власність ОСОБА_7 .

Такі обставини свідчать про добросовісність набуття та користування відповідачами ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , кожним зокрема, у відповідний період транспортним засобом Opel Vivaro, номер кузова НОМЕР_3 , тому він не підлягає витребуванню у кінцевого добросовісного набувача відповідача ОСОБА_2 - у порядку передбаченому статтею 388 ЦК України. Відповідач ОСОБА_2 , зокрема, будучи особою з інвалідністю І групи, здійснював ремонт автомобіля із заміною запчастин та використовує його для власних потреб.

Факт незаконного відчуження іншою (невстановленою) особою та допущення повторних продажів рухомого майна не може породжувати правових наслідків для добросовісних набувачів, у тому числі кінцевого, у безпосередньому володінні та власності якого наразі перебуває транспортний засіб. Конструкція, за якою добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний і надмірний тягар. Такий висновок апеляційного суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові 15 березня 2023 року в справі № 725/1824/20.

Щодо позовних вимог про скасування реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу Opel Vivaro, номер кузова НОМЕР_11 нових власників ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , здійснених територіальними сервісними центрами 24 листопада 2021 року та 01 лютого 2023 року за кожними, з них відповідно, колегія суддів зазначає таке.

Критерієм віднесення речей до рухомих визначається можливість їх вільного переміщення у просторі (частина 2 статті 181 ЦК України). Автомобіль є рухомою річчю.

За загальним правилом, право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна (частина 1 статті 334 ЦК України).

Державна реєстрація транспортного засобу, на відміну від державної реєстрації прав на нерухомість, не має правотвірного характеру (постанова Верховного Суду від 13 вересня 2023 року в справі № 638/9047/19.

В постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 487/6183/18 зроблено висновок, що «позовні вимоги про скасування реєстрації та свідоцтва про реєстрацію автомобіля є неефективними способами захисту прав позивача, оскільки не відновлюють прав позивача і жодним чином не нівелюють негативні наслідки такого порушення, тому у їх задоволенні суди мали відмовити саме з цих мотивів».

Власник з дотриманням норм статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (подібний за змістом висновок сформулював Верховний Суд України у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14).

Правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах (постанова Верховного Суду від 14 грудня 2023 року в справі № 211/7262/21).

Зважаючи на те, що реєстрація (перереєстрація) транспортного засобу не породжує у нового власника права власності на таке майно, вимоги про скасування таких реєстрацій (перереєстрацій) за новими власниками (у тому числі за ОСОБА_5 , яка на час звернення до суду з цим позовом вже не була власником спірного майна) не підлягають задоволенню з підстав неналежності обраного позивачем способу захисту в цій частині.

З огляду на вище наведене, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в цій справі допустив неправильне застосування норм матеріального права, неповно встановив обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають встановленим обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення повністю та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У зв`язку зі скасуванням рішення суду першої інстанції від 06 серпня 2024 року, суд апеляційної інстанції у порядку, визначеному підпунктом «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України, здійснює новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Судові рішення, які ухвалюються судом за результатами розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення (додаткове рішення, ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення), що є невід`ємними частинами рішення суд справі, у разі скасування такого рішення втрачають силу.

Оскільки вирішення питання судових витрат належить суду, який ухвалив судове рішення, у зв`язку зі скасуванням рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2024 року, та ухваленням нового судового рішення в цій справі додаткове рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2024 року також підлягає скасуванню, а витрати, понесені сторонами під час розгляду справи судом першої інстанції, - новому розподілу, з урахуванням розподілу судових витрат, понесених сторонами під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК Укараїни, судові витрати (судовий збір та витрат на правничу допомогу), понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи судом першої інстанції та її переглядом судом апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні позовних вимог та вимог апеляційної скарги по суті, підлягають залишенню за позивачем і не стягуються з відповідачів в його користь.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 , подану представником ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2024 рокута додаткове рішення від 17 вересня 2024 року в цій справі скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про витребування майна та скасування державної реєстрації відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді