КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-3483/12 Головуючий у суді І інстанції Підпалий В.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 рокуу справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересована особа - ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого документа,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулося до суду з вказаною вище заявою, в якій просило видати дублікат виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 07 листопада 2013 року у справі № 2-3483/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 671 782,86 грн та судових витрат у розмірі 1 820,00 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08 березня 2024 року у відкритті провадження у справі відмовлено.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що є судове рішення, що набрало законної сили, яким вже було вирішено ініційоване заявником питання про видачу дубліката виконавчого документа у справі № 2-3483/12, тому наявні підстави, передбачені пунктом 2 частини першої статті 186 ЦПК України, для відмови у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, заявник подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд безпідставно відмовив у відкритті провадження у справі з процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень та помилково застосував до розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого документа положення ЦПК України, які застосовуються до позовного провадження. Крім того, суд не врахував, що до заяви було додано нові докази втрати оригіналу виконавчого листа виконавчою службою, а строк його повторного пред`явлення до виконання не закінчився, оскільки переривався.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції, проведеному в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, представник заявника - адвокат Лисяк С.В. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Боржниця в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась і причини неявки до апеляційного суду не повідомила, тому колегія суддів дійшла висновку, що її неявка відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника заявника в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Суд вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з тих підстав, які передбачені законом. Такі підстави визначено у статті 186 ЦПК України.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Суд першої інстанції встановив та вбачається з матеріалів справи, що у лютому 2022 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» зверталося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого документа у справі № 2-3483/12.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2022 року у задоволенні вказаної заяви було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задоволено частково, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2022 року скасовано в частині вирішення питання про заміну стягувача у виконавчому листі та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Замінено сторону стягувача з ПАТ «КБ «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у виконавчому листі за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2013 року у справі № 2-3483/12 за позовом ПАТ «КБ «Надра»до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В решті ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2022 року залишено без змін.

У лютому 2024 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» повторно звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа у справі № 2-3483/12.

Порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), визначений у розділі VI ЦПК України.

В частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

У частині першій статті 446 ЦПК України встановлено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Як вказано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року у справі № 488/3753/17-ц (провадження № 61-17011сво19) звернув увагу на те, що розділ VI ЦПК України, який врегульовує розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), не є окремим видом судового провадження, не є окремою стадією цивільного процесу, а є виконанням судових рішень, як заключного етапу у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Отже, розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане у порядку, передбаченому законом. Тому стягувач або державний/приватний виконавець має право звертатися до суду з відповідною заявою, направленою на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення стільки раз, скільки для цього необхідно, аби виконати судове рішення. Проте це не повинні бути тотожні й аналогічні подання (заяви), які вже судом вирішені.

Зі змісту ухвали Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року вбачається, що відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в частині вимог про видачу дубліката виконавчого документа у справі № 2-3483/12, суди виходили з того, що заявником не надано належних доказів того, що виконавчий лист про стягнення заборгованості втрачено, оскільки з дати ухвалення рішення минуло майже десять років, а тому відсутні належні обґрунтування з доказами про те, що виконавчий лист втрачено з поважних причин та, як наслідок, що строк на його пред`явлення підлягає поновленню.

Натомість у справі, яка переглядається, заявник на обґрунтування заяви про видачу дублікату виконавчого документа надав, зокрема, відповідь Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16 листопада 2023 року, відповідно до якої виконавчий лист від 07 листопада 2013 року у справі № 2-3483/12 перебував на виконанні у цьому відділі, однак був втрачений під час його надсилання первісному стягувачу - ПАТ «КБ «Надра» разом із постановою про повернення виконавчого документу стягувачу від 23 грудня 2019 року у виконавчому провадженні № 59866623.

Суд першої інстанції не дослідив належним чином зміст заяви про видачу дубліката виконавчого документа та додані до неї письмові докази, якими обґрунтовані її вимоги, формально поставився до вирішення питання про прийняття до розгляду вказаної заяви іншого змісту, з інших підстав і з додаванням нових доказів та безпідставно відмовив у відкритті провадження у справі, порушивши право стягувача на судовий захист та виконання судового рішення.

Колегія суддів вважає, що формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини: від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про видачу дубліката виконавчого документа з підстав,передбачених пунктом 2 частини першої статті 186 ЦПК України.

Подібний висновок викладено й у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 2-2924/2009 (провадження № 61-38664св18).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду щодо відмови у відкритті провадження у цій справі є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому відповідно до статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки справа передається для продовження розгляду до суду першої інстанції, то відсутні підстави для розподілу судових витрат у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції відповідно до положень статей 141, 382 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року скасувати, справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про видачу дубліката виконавчого документа направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2024 року.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній