1Справа № 335/3123/24 2/335/1724/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Печерей О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року АТ «Перший український міжнародний банк» через свій електронний кабінет в ЄСІТС звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що ОСОБА_1 на підставі укладеного з АТ «ПУМБ» Кредитного договору № 901 від 05.02.2020 (надалі - Договір) отримав кредитну картку з кредитним лімітом, який на день звернення до суду з вказаним позовом складає 50000,00 грн.

АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, проте відповідач свої зобов`язання повернути кредит не виконав, у зв`язку з чим, станом на 01.02.2024 має заборгованість у розмірі 88860,72 грн., з яких 49962,80 грн. заборгованість за кредитом, 38841,90 грн. заборгованість за процентами, 56,02 грн. заборгованість за комісією.

У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у сумі 88860,72 грн. та судові витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою суду від 21.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.

Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з тим у позовній заяві просив суд розглянути справу за відсутності його представника.

Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі.

Одночасно відповідач надав копію довідку № ZA8-50.4/25 від 18.07.2024, видану позивачем, про те, що станом на 18.07.2024 заборгованість по кредиту, процентам та комісії відсутня, кредитні зобов`язання на Кредитним договором № 901 від 05.02.2020 виконані повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 05.02.2020 відповідач ОСОБА_1 підписав заяву № 901 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ», на підставі якої позивачем відкрито на ім`я відповідача поточний рахунок та видано кредитну картку.

Згідно узгодженого з відповідачем паспорту споживчого кредиту від 05.02.2020, умовами кредитування було передбачено, що відповідачу відкрито кредитну лінію на суму 30000,00 грн. строком на 12 (дванадцять) місяців, який продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень від будь-якої із сторін, а відповідач зобов`язався повертати використані кошти щомісячно рівними платежами, а також сплачувати проценти за користування кредитними коштами (поза межами пільгового періоду) за ставкою 47,88 % річних.

У цей же день позивачем встановлено початковий кредитний ліміт на картковий рахунок відповідача у розмірі 30000,00 горн., який у подальшому було збільшено до 50000,00 грн., що підтверджується наданою позивачем довідкою про збільшення кредитного ліміту.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Таким чином, істотними умовами кредитного договору відповідно до вимог статей 638, 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідач повинен був щомісячно погашати кредит, сплачуючи крім цього відсотки за користування коштами та комісію за місяць від суми отриманого кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за договором № 901 від 05.02.2020, укладеного між АТ «ПУМБ» та відповідачем, вбачається, що станом на 01.02.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становила 88860,72 грн., з яких 49962,80 грн. заборгованість за кредитом, 38841,90 грн. заборгованість за процентами, 56,02 грн. заборгованість за комісією.

Разом з цим, відповідно до довідки № ZA8-50.4/25 від 18.07.2024, виданої позивачем, станом на 18.07.2024 заборгованість по кредиту, процентам та комісії відсутня, кредитні зобов`язання на Кредитним договором № 901 від 05.02.2020 відповідачем виконані повністю.

Отже, станом на час розгляду справи право вимоги у кредитному зобов`язанні, за захистом якого позивач звернувся до суду, припинилось повним виконанням, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Беручи до уваги, що позивач не подав клопотання про закриття провадження за відсутністю предмета спору, і не заяв про те, що не підтримує позовні вимоги у зв`язку з їх виконанням з боку відповідача, справа має бути завершена ухваленням рішення суду по суті позовних вимог.

Позивач має право в порядку ст. 141 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат на сплату судового збору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що відповідач своїми діями щодо повного погашення заборгованості за кредитним договором фактично визнав позовні вимоги.

При цьому суд виходить й з положень ч. 9 ст. 141 ЦПК України про те, що у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, оскільки звернення позивача до суду було обумовлено неправильними діями відповідача щодо несплати заборгованості, а її сплата відбулась вже після відкриття провадження у справі, чим відповідач фактично визнав позов, суд вважає за можливе стягнути з відповідача половину сплаченого позивачем судового збору в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 28, 81, 82, 141, 246, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.).

Повернути Акціонерному товариству «Перший український міжнародний банк» (м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ) з державного бюджету п`ятдесят відсотків судового збору, сплаченого за платіжною інструкцією № 276 від 11.03.2024, а саме у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення, а разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, - протягом 30 днів з дня вручення копії рішення.

Суддя М.М. Мінаєв