КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/1139/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

за участі:

- представника позивача ОСОБА_1 адвокат Цейтлін Вікторія Євгенівна,

- представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення неустойки (пені)

за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 27.11.2023 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів станом на 17.08.2023 року в сумі 187 362 гривні 18 копійок.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.02.2019 року по справі №520/10799/18 зі ОСОБА_2 на її користь було стягнуто аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 15 000 гривень, по 7 500 гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду 21.08.2018 року та до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі виконавчого листа, виданого 01.04.2021 року по справі №520/10799/18 Головним державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крицькою В.А. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа, в рамках якого, через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань зі сплати аліментів, у останнього виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 187 362 гривні 18 копійок станом на 17.08.2023 року.

Позивачка у позові стверджує, що відповідач ухиляється від сплати аліментів у повному обсязі, у зв`язку з чим постійно утворюється значна заборгованість, а сплачені ним аліменти за період з квітня 2022 року по серпень 2023 року не погасили навіть заборгованість, яка утворилась з січня 2022 року по серпень 2022 року, у зв`язку з чим пеня за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2022 року по липень 2023 року перевищує суму боргу.

За наведених обставин враховуючи положення статті 196 СК України, позивачка просить суд стягнути з відповідача пеню за розрахований період у розмірі 187 362 гривень 18 копійок.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивачки до суду з цим позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 29.11.2023 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі.

Одночасно, у вказаній ухвалі суду судом встановлено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк, з дня отримання копії даної ухвали суду, для подання відзиву на позовну заяву з доказами до нього.

23.04.2024 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Дорошенко С.О. ознайомився з матеріалами справи особисто в приміщенні суду, про що свідчить його підпис на наявній в матеріалах справи заяві від 12.04.2024 року за вх. №23769.

У встановлений судом п`ятнадцятиденний термін, відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, як і не підтвердив поважність причин неможливості для надання відповідного відзиву.

До судового засідання призначеного на 08.08.2024 року з`явились:

- представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Цейтлін В.Є., яка підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, додатково під час розгляду справи зазначила, що має намір надати докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу на протязі п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі;

- представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , частково заперечував проти задоволення позову, а саме визнав наявність факту прострочення відповідачем сплати аліментів, однак клопотав про зменшення розміру пені, з посиланням на те, що у відповідача припинений паспорт моряка, останній припинив працювати за контрактом в рейсі, що значним чином вплинуло на матеріальне становище останнього.

Заслухавши пояснення представників сторін процесу, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, суд доходить до висновку про задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2011 року, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2019 року по справі №520/20428/18 та яким відновлено ОСОБА_4 дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

За період перебування у зареєстрованому шлюбі, у сторін народились спільні діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не оспорюється сторони.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року по справі №520/10799/18, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року, позов ОСОБА_7 про стягнення аліментів, задоволено. Ухвалено стягувати зі ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 15000 гривень, по 7500 гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду - 21.08.2018 року до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання зазначеного рішення суду, 01.04.2021 року Київським районним судом міста Одеси було видано виконавчий лист №520/10799/18, на підставі якого головним державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крицькою В.А. винесено постанову від 30.04.2021 року та відкрито виконавче провадження №65306713 про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 15000 гривень, по 7500 гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.08.2018 року та до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2021 року по справі №947/12805/21 ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позовної заяви до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів. Постановою Одеського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2022 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 .

Також судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №947/19676/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів станом на 30.08.2021 року в сумі 404 516,10 грн.

За наслідком розгляду вказаної справи, 15.06.2022 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким задоволено вищевказаний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі - 404 516,10 грн., в якості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі - 992,40 грн. на користь держави.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року вказане рішення Київського районного суду міста Одеси від 15.06.2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 69 277 грн. 40 коп.

Судом апеляційної інстанції у вказаній постанові було встановлено, що рішення суду про стягнення аліментів набрало законної сили 04.02.2021 року, а тому неустойка (пеня) мала нараховуватись на заборгованість за період лютий-серпень 2021 року, за який у відповідача виникла заборгованість сумі 69277,40 грн.

Також з поданих до суду документів вбачається, що у відповідності до листа Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №50306 від 27.02.2024 року та розрахунку заборгованості по сплаті аліментів №59787 станом на 30 вересня 2021 року у ОСОБА_2 відсутня заборгованість зі сплати аліментів, у вересні місяці 2021 року відповідачем було сплачено на погашення заборгованості 419 517 гривень.

Однак, з розрахунків заборгованості в межах виконавчого провадження №65306713, наявних у матеріалах справи, вбачається, що відповідач аліменти сплачував нерегулярно, не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів №26149 від 20.06.2022 року, складеного головним державним виконавцем в рамках вказаного виконавчого провадження, сукупний розмір заборгованості станом на грудень 2021 року складав 60 гривень 18 копійок, з січня 2022 року по березень 2022 року включно відповідач не сплачував аліменти, у зв`язку з чим за вказаний період утворилась заборгованість у розмірі 45060 гривень 18 копійок.

З квітня 2022 року по червень 2022 року включно відповідач сплатив аліменти всього на суму 61 800 гривень, за наслідком чого станом на 22 червня 2022 року сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становив 28 260 гривень 18 копійок.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів №70518 від 02.12.2022 року, складеного головним державним виконавцем в рамках вказаного виконавчого провадження, відповідач з липня 2022 року по жовтень 2022 року включно сплачував щомісячно аліменти у розмірі 2 800 гривень, у листопаді 2022 року сплатив 5 600 гривень, у зв`язку з чим станом на 30 листопада 2022 року заборгованість зі сплати аліментів, з урахуванням несплаченої заборгованості, яка утворилась раніше, складала 86 460 гривень 18 копійок.

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів №73015 від 22.12.2022 року, складеного головним державним виконавцем в рамках вказаного виконавчого провадження відповідач у грудні 2022 року сплатив аліменти у розмірі 2 800 гривень, а тому заборгованість зі сплати аліментів, з урахуванням несплаченої заборгованості, яка утворилась раніше, станом на 22 грудня 2022 року склала 98 660 гривень 18 копійок.

17 серпня 2023 року головним державним виконавцем в рамках вказаного виконавчого провадження складено розрахунок заборгованості по аліментам №81171, відповідно до якого у січні 2023 року та лютому 2023 року боржник сплатив по 2 800 гривень, з березня 2023 року по травень 2023 року включно щомісячно сплачував по 2 900 гривень, з червня 2023 року по серпень 2023 року включно сплачував по 5 666 гривень на місяць.

З урахуванням заборгованості зі сплати аліментів станом на 22 грудня 2022 року у розмірі 98 660 гривень 18 копійок, станом на 17 серпня 2023 року сукупний розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів склав 187 362 гривень 18 копійок.

Доказів на підтвердження оспорювання зазначених розрахунків заборгованості до суду в порядку ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано.

Дослідивши розрахунки заборгованості по сплаті аліментів, складені в межах виконавчого провадження №65306713 суд приходить до висновку, що відповідач не належним чином виконував рішення суду від 14 лютого 2019 року по справі №520/10799/18 у повному обсязі та сплачував аліменти у меншому розмірі, ані ж було встановлено зазначеним судовим рішенням, всього сплатив за період з 01.01.2022 року по 17 серпня 2023 року 112 698 гривень.

Однак, зі здійсненого судом розрахунку нарахованої відповідачу згідно рішення суду від 14 лютого 2019 року по справі №520/10799/18 суми аліментів за період 01 січня 2022 року по 17 серпня 2023 року вбачається, що відповідач мав сплатити аліменти у зазначений період всього на суму 285 000 гривень.

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27 лютого 1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України в разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Отже, утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги, є природним обов`язком батьків.

Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (стаття 8 СК України).

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина друга статті 181 СК України).

Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і недоговірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена.

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу (стаття 534 ЦК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії; положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин; в СК України не передбачено як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме стаття 534 ЦК України.

Отже, при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19 січня 2022 року по справі №711/679/21, яку суд відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України має враховувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

За проведеним розрахунком суд приходить до висновку, що здійснені відповідачем з 01 січня 2022 року по 17 серпня 2023 року виплати всього на суму 112 698 гривень спрямовувались на погашення заборгованості з аліментів, яка утворилась за період з 01.01.2022 року по 31.08.2022 року (за період з січня 2022 по серпень 2022 року нараховано аліменти на суму 120 000 гривень, сплачено відповідачем загалом з 01.01.2022 року по 17.08.2023 року 112 698 гривень), тобто, починаючи з 01.09.2022 року кошти на погашення заборгованості по аліментам не спрямовувались.

Згідно ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 12 квітня 2022 року у справі №381/1553/19-ц, якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідач не надав суду доказів, які свідчать про відсутність його вини у неповній сплаті аліментів.

Позивачем надано до позову розрахунок пені станом на 17 серпня 2023 року на розмір несплачених відповідачем аліментів за період з 01.09.2022 року по 31.07.2023 року, у відповідності до якого розмір пені становить в сумі 278850,00 грн.

Перевіряючи розмір пені, судом встановлено вірність проведених позивачем розрахунків та встановлено, що розмір пені станом на 17 серпня 2023 року розрахований на розмір несплачених відповідачем аліментів за період з 01.09.2022 року по 31.07.2023 року значним чином перевищує 100% розміру відповідної заборгованості в сумі 187 362,18 грн., перевищення якого в силу положень статті 196 СК України не допускається.

При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що максимально допустимим розміром пені за період прострочення відповідачем своїх зобов`язань зі сплати аліментів в рамках виконавчого провадження №65306713, а саме за період з 01.09.2022 року по 31.07.2023 року, є 187 362 гривень 18 копійок.

У відповідності до ч.2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

В порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем до суду не надано жодних доказів на підтвердження матеріального та сімейного стану, як платника аліментів, що б підтверджувало підстави для зменшення розміру пені, як і доказів на підтвердження того, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини відповідача по справі. Щодо посилань на погіршення матеріального стану відповідача, як і доводів про те, що останній не працює моряком, суд вважає безпідставними, оскільки не підтверджені жодним доказом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши усі наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності та надаючи оцінку кожному доказу окремо, встановивши, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на неповнолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.09.2022 року по 31.07.2023 року, станом на 17 липня 2023 року, в сумі 187 362 гривень 18 копійок.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При вищевикладених обставинах, суд вважає позов ОСОБА_1 підлягаючим задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1873 гривні 62 копійки.

При вищевикладених обставинах та керуючись ст.ст. 1-18, 76-89, 141, 258-259, 263-266, 268, 272-273, 352, 354 ЦПК України, ст. 196 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 187 362 (сто вісімдесят сім тисяч триста шістдесят дві) гривні 18 (вісімнадцять) копійок.

Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1 873 (одна тисяча вісімсот сімдесят три) гривні 62 (шістдесят дві) копійки.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 13.08.2024 року.

Головуючий Калініченко Л. В.