Постанова

Іменем України

20 листопада 2024 року

м. Київ

Справа № 334/5223/23

Провадження № 61-2378св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - головуючого судді Крата В. І., судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув у порядку письмового провадження справу,

учасниками якої є

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач, банк), інтереси якого представляє адвокат Істамова Ірина Володимирівна (далі - адвокат),

відповідачка - ОСОБА_1 (далі - відповідачка),

про стягнення заборгованості та

за зустрічним позовом відповідачки про стягнення безпідставно набутих коштів

за касаційною скаргою позивача на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2024 року, постановлену колегією суддів у складі Подліянової Г. С., Гончар М. С., Маловічко С. В.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

(1) Вступ

1. Банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором через порушення відповідачкою зобов`язань, а та у зустрічному позові просила стягнути з банку безпідставно набуті кошти. Суд першої інстанції відмовив у задоволення позову банку, а зустрічний позов задовольнив частково.

2. Банк із цим рішенням не погодився. Подав апеляційну скаргу, яку апеляційний суд, поновивши строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, залишив без руху через неповну сплату судового збору. Згодом апеляційний суд повернув банку апеляційну скаргу, оскільки той не надав докази сплати судового збору у встановленому розмірі.

3. Банк повторно подав апеляційну скаргу, в якій, зокрема, вказав, що апеляційний суд раніше вже поновив йому строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд визнав неповажними наведені підстави для поновлення цього строку, відмовив банку у задоволені клопотання про таке поновлення й одночасно відмовив у відкритті апеляційного провадження через пропуск відповідного строку. Мотивував тим, що банк не довів поважність причин цього пропуску.

4. Банк у касаційній скарзі стверджував, зокрема, про те, що суд апеляційної інстанції в ухвалі про залишення першої апеляційної скарги без руху поновив банку строк на апеляційне оскарження, а за повторно поданою апеляційною скаргою відмовив у поновленні цього строку та у відкритті апеляційного провадження.

5. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду мав відповісти на питання про те, чи міг апеляційний суд, визнавши неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, відразу відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі? Вирішив, що не міг. Тому касаційну скаргу задовольнив.

(2) Зміст позовної заяви

6. У червні 2023 року банк звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідачки 52 247,64 грн заборгованості.

7. У липні 2023 року відповідачка подала до суду зустрічний позов до банку про стягнення безпідставно набутих коштів.

(3) Зміст рішення суду першої інстанції й ухвал апеляційного суду

8. 1 листопада 2023 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні позову банку, а зустрічний позов відповідачки задовольнив частково: стягнув з позивача на користь відповідачки 54 298,33 грн безпідставно списаних з карткового рахунку коштів і 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; у задоволенні інших вимог відмовив.

9. 26 грудня 2023 року Запорізький апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою витребував із суду першої інстанції справу для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою банку, поданою 25 грудня 2023 року.

10. 28 грудня 2023 року Запорізький апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою задовольнив клопотання банку про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, поновив цей строк і залишив апеляційну скаргу без руху для доплати судового збору.

11. 19 січня 2024 року Запорізький апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою визнав апеляційну скаргу неподаною та повернув її банку.

12. 5 лютого 2024 року Запорізький апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою витребував із суду першої інстанції справу для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою банку, поданою 2 лютого 2024 року.

13. 12 лютого 2024 року Запорізький апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою відмовив у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на це рішення. Мотивував так:

- банк в апеляційній скарзі, яку вперше подав 22 грудня 2023 року, повідомив, що повний текст оскарженого рішення отримав 7 грудня 2023 року;

- після повернення 19 січня 2024 року попередньої апеляційної скарги банк повторно подав таку скаргу 2 лютого 2024 року з пропуском строку на апеляційне оскарження, який із 7 грудня 2023 року (дня ознайомлення з текстом оскарженого рішення) сплив 8 січня 2024 року, враховуючи те, що останній день строку припадав на вихідний день. Тому банк просив поновити йому цей строк;

- копію ухвали від 19 січня 2024 року про повернення апеляційної скарги банк отримав в електронному кабінеті того ж дня, однак усунув недоліки скарги лише 2 лютого 2024 року, коли подав її повторно;

- вказана банком причина пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції (недбалість щодо недолучення до апеляційної скарги квитанції про сплату судового збору за її подання) не підтверджує наявність об`єктивних перешкод для звернення з цією скаргою у передбачений законом строк. Виникнення у банку організаційних складнощів із реалізацією права на оскарження судового рішення є суто суб`єктивною перешкодою, а тому не може бути поважною причиною пропуску такого строку;

- зазначені банком причини для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними. Банк не обґрунтував, що ці обставини об`єктивно пов`язані з істотними перешкодами для подання апеляційної скарги у передбачений строк. Тому у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

(4) Провадження у суді касаційної інстанції

14. 16 лютого 2024 року позивач через адвоката подав до Верховного Суду касаційну скаргу. Просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 12 лютого 2024 року та скерувати справу до того суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

15. 11 березня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення її недоліків десятиденний строк із дня вручення копії тієї ухвали. Позивач мав: зазначити відомості про наявність або відсутність у нього й адвоката електронного кабінету; вказати дату отримання копії оскарженої ухвали апеляційного суду та надати докази на підтвердження цього, якщо такі докази у нього є; подати копії платіжних інструкцій про сплату судового збору, які він раніше подав в одному примірнику, для відповідачки.

16. 3 травня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою продовжив позивачеві на п`ять днів із дня вручення тієї ухвали строк для усунення недоліків касаційної скарги.

17. 17 травня 2024 року позивач через адвоката надіслав до Верховного Суду заяву з доданими до неї матеріалами, згідно з якими усунув недоліки касаційної скарги.

18. 9 серпня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою банку на підставі останнього абзацу частини другої статті 389 ЦПК України.

19. 15 листопада 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою призначив справу до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

20. Позивач мотивував касаційну скаргу так:

20.1. Він отримав повний текст рішення суду першої інстанції 7 грудня 2023 року через електронний кабінет, а 22 грудня 2023 року подав апеляційну скаргу, тобто протягом тридцяти днів з дня отримання цього рішення.

20.2. 28 грудня 2023 року Запорізький апеляційний суд постановив ухвалу про поновлення позивачеві строку на апеляційне оскарження, а вже 19 січня 2024 року визнав апеляційну скаргу банку неподаною та повернув її, бо не отримав у строк, визначений судом, доказ сплати судового збору.

20.3. 19 січня 2024 року о 18:23:36, тобто після закінчення робочого часу, позивач отримав через електронний кабінет ухвалу про повернення апеляційної скарги. Ознайомитися з нею зміг лише 22 січня 2024 року. А повторно подав у десятиденний строк, сплативши 2 952,40 грн судового збору.

20.4. Апеляційний суд в оскарженій ухвалі зазначив, що позивач не сплатив 2 952,40 грн судового збору, подаючи перший раз апеляційну скаргу. Проте залишив поза увагою те, що 22 грудня 2023 року позивач сплатив 2 684,00 грн цього збору. Тому мав лише доплатити 268,40 грн різниці. Банк був упевнений у належності відправлення всього пакету документів до апеляційного суду.

20.5. Через воєнні дії багато працівників позивача вимушено переїхали у безпечні місця, деяких із них мобілізували. Банк у найкоротший строк після виявлення ухвали про повернення апеляційної скарги сплатив 2 952,40 грн судового збору, як вимагав апеляційний суд, і подав апеляційну скаргу повторно.

20.6. Суд апеляційної інстанції належно не встановив і не урахував усі обставини справи, зокрема ті, які не залежали від позивача.

(2) Позиції інших учасників справи

21. Відповідачка відзив на касаційну скаргу не подала.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

(1) Межі розгляду справи у суді касаційної інстанції

22. 9 серпня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою банку на підставі, визначеній останнім абзацом частини другої статті 389 ЦПК України.

23. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

24. З огляду на вказаний припис Верховний Суд за загальним правилом переглядає оскаржені судові рішення у межах тих доводів і вимог касаційних скарг, які стали підставами для відкриття касаційного провадження.

(2) Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду апеляційної інстанції

(2.1) Чи міг апеляційний суд, визнавши неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, відразу відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі?

25. Банк оскаржив в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд за першою апеляційною скаргою позивача на рішення суду першої інстанції поновив строк на апеляційне оскарження та залишив ту скаргу без руху через відсутність доказів сплати судового збору у встановленому розмірі. Не отримавши такі докази у визначений строк, апеляційний суд повернув банку апеляційну скаргу. Незабаром той повторно подав апеляційну скаргу на те саме судове рішення разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Апеляційний суд визнав неповажними наведені банком підстави для поновлення цього строку та відмовив у задоволенні зазначеного клопотання й одночасно у відкритті апеляційного провадження. Банк із цим висновком апеляційного суду не погодився. Подав касаційну скаргу.

26. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції, визнавши неповажними наведені банком підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, мав застосувати припис частини третьої статті 357 ЦПК України, тобто залишити апеляційну скаргу без руху та надати позивачеві можливість вказати інші підстави для поновлення такого строку (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2022 року у справі № 127/9918/14-ц).

27. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (частина перша статті 17 ЦПК України).

28. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦПК України).

29. Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодекс (частини третя та четверта статті 357 ЦПК України).

30. Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

31. За обставинами справи:

- 1 листопада 2023 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя за відсутності учасників справи ухвалив рішення у справі (а. с. 177-178);

- у тексті апеляційної скарги, поданої 22 грудня 2023 року до суду апеляційної інстанції, банк вказав, що повний текст цього рішення він отримав на електронну скриньку 7 грудня 2023 року (а. с. 181-186). Просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати вказане рішення й ухвалити нове - про задоволення первісного позову та про відмову у задоволенні зустрічного;

- 28 грудня 2023 року Запорізький апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою задовольнив клопотання банку про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, поновив цей строк і залишив апеляційну скаргу банку без руху через відсутність належних доказів сплати судового збору у встановленому розмірі (а. с. 197-198). Цю ухвалу банк отримав в електронному кабінеті 28 грудня 2023 року (а. с. 199);

- 19 січня 2024 року Запорізький апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою повернув апеляційну скаргу банку (а. с. 200-201). Мотивував тим, що десятиденний строк на усунення недоліків цієї скарги сплив 7 січня 2024 року, що є вихідним днем, а тому останнім днем було 8 січня 2024 року. Оскільки банк у встановлений строк недоліки апеляційної скарги не усунув, цю скаргу слід повернути;

- 2 лютого 2024 року банк повторно подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Просив, зокрема, поновити строк на апеляційне оскарження (а. с. 208-211);

- 12 лютого 2024 року Запорізький апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою наведені банком підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції визнав неповажними, відмовив у задоволенні клопотання позивача про поновлення такого строку й у відкритті касаційного провадження (а. с. 222-227).

32. Колегія суддів вважає, що апеляційний суд, визнавши неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, необґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою банку на це рішення. Апеляційний суд не виконав вимогу частини третьої статті 357 ЦПК України про залишення апеляційної скарги без руху для наведення позивачем інших підстав для поновлення строку. Лише якщо такі підстави суд теж визнає неповажними, можливо відмовити у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

33. З огляду на вказане касаційна скарга банку є обґрунтованою, а висновок апеляційного суду про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження - передчасним.

(3) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

(3.1) Щодо суті касаційної скарги

34. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю, або для продовження розгляду (пункт 2 частини першої статті 409 ЦПК України).

35. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).

36. Оскільки касаційна скарга є обґрунтованою, ухвалу суду апеляційної інстанції слід скасувати, а справу передати до цього суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

п о с т а н о в и в:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

2. Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2024 року скасувати, а справу передати до цього суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

З моменту прийняття цієї постанови ухвала Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2024 року втрачає законну силу.

Головуючий В. І. Крат
Судді Д. А. Гудима
І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко