ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/5597/24

Провадження № 22-ц/4820/2136/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представниці позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 серпня 2024 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

ОСОБА_2 зазначив, що сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2010 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 35% із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 липня 2010 року та до повноліття дитини. 24 січня 2023 року позивача призвано на військову службу в порядку мобілізації, за період з березня по грудень 2023 року його сукупний дохід склав 489 675 грн 20 коп. Він проживає з батьками похилого віку, які потребують постійного піклування та фінансової підтримки. Матеріальний стан позивача змінився через зростання доходу, який є стабільним, однак його батько, ОСОБА_5 , хворіє на тяжке онкологічне захворювання та потребує довготривалого дороговартісного лікування. Наразі розмір сплачуваних позивачем аліментів у шість разів перевищує прожитковий мінімум для дітей до вісімнадцяти років.

За таких обставин ОСОБА_2 просив суд зменшити розмір аліментів і стягнути з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на дочку ОСОБА_4 у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 серпня 2024 року позов задоволено.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 12 серпня 2010 року на користь ОСОБА_6 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 35% щомісячно на 25% щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Суд керувався тим, що законом визначено гарантований розмір аліментів на одну дитину частина від доходу боржника, а підстави для стягнення аліментів у розмірі 35% на одну дитину відсутні, до того ж батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття в рівних частках. Відтак зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів не призведе до порушення прав дитини та погіршення її матеріального стану.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зміна розміру аліментів на дітей можлива лише у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, поліпшення або погіршення здоров`я когось із них. Із часу ухвалення судом рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину його матеріальне становище покращилося, а наявність у позивача батька похилого віку, який хворіє та потребує лікування, як єдиний аргумент, не є підставою для зменшення визначеного судом розміру аліментів. До того ж, ОСОБА_2 не довів належними та допустимими доказами понесення ним витрат на утримання та лікування батька, який є пенсіонером, отримує пенсію та має свій дохід. Також у справі відсутні докази щодо неспроможності позивача сплачувати аліменти на дитину у визначеному судом розмірі. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не врахував чинні норми закону та правові позиції Верховного Суду, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 не подав відзив на апеляційну скаргу.

Щодо розгляду справи апеляційним судом за відсутності відповідачки

Відповідно до статті 372 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», заява №11681/85, рішення від 7 липня 1989 року, пункт 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є перешкодою для розгляду справи.

Ухвалою від 24 жовтня 2024 року справа була призначена до судового розгляду в суді апеляційної інстанції на 5 грудня 2024 року о 9 годині.

28 листопада 2024 року ОСОБА_3 одержала судову повістку про виклик у судове засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 85), тобто відповідачка повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді.

3 грудня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи, оскільки вона потребує правової допомоги адвоката для захисту своїх прав у суді апеляційної інстанції. Водночас відповідачка ОСОБА_3 не зявилася в судове засідання.

Оскільки поважність причини неявки ОСОБА_3 не підтверджена, а відповідачка реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, то апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу в даному судовому засіданні. При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що відкладення розгляду справи призведе до порушення строку розгляду апеляційної скарги, визначеного статтею 371 ЦПК України.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Заслухавши учасницю судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Суд першої інстанції неправильно витлумачив норми статті 192 Сімейного кодексу України (далі СК України) та не дотримався приписів статті 81 ЦПК України.

У зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2010 року у справі №2-7849/10 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 35% із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 липня 2010 року та до повноліття дитини. ОСОБА_2 не має заборгованості за аліментами.

ОСОБА_2 є військовослужбовцем. Протягом березня-грудня 2023 року сума його грошового забезпечення склала 489 675 грн 20 коп.

ОСОБА_2 проживає разом із батьками похилого віку, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , в селі Перегінка, Хмельницького району Хмельницької області. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 хворіють на хронічні захворювання та потребують дороговартісного лікування.

ОСОБА_3 разом із дитиною зареєстрована у житловому будинку по АДРЕСА_1 . За договором оренди від 7 серпня 2023 року ОСОБА_3 винаймає квартиру.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

За змістом статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Із положень частини першої статті 183 СК України слідує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як передбачено частиною першою 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним.

Підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є доведеність у судовому засіданні суттєвої зміни (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. При цьому така зміна обставин має настати після того, як суд визначив первісний розмір аліментів.

У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року (справа №759/22898/20) зазначено, що значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги для зменшення розміру аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо.

Сторони визнали, що після ухвалення 12 серпня 2010 року судом рішення про стягнення аліментів на дочку ОСОБА_4 майновий стан позивача покращився. ОСОБА_2 здійснює військову службу та має стабільний дохід. Водночас проживання позивача з батьками похилого віку, які хворіють та потребують лікування, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. До того ж, у справі відсутні будь-які докази про понесення позивачем витрат на лікування та утримання батьків.

Відтак, оскільки матеріальний та сімейний стан ОСОБА_2 не погіршився, то підстави для зменшення розміру присуджених з нього аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_4 відсутні.

Висновок суду першої інстанції про можливість зміни розміру стягуваних з позивача аліментів на дитину без застосування норм статті 192 СК України не відповідає чинним нормам закону та правовим позиціям Верховного Суду.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

У позові ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 6 грудня 2024 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Продан Б.Г.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 50