Справа № 527/2939/24
провадження 2/527/963/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Свістєльнік Ю.М.,

з участю секретаря судових засідань Бородіної Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Глобине цивільну справу № 527/2939/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», який подано представником позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

08 жовтня 2024 року представник позивача звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача по стягнення заборгованості за кредитним договором.

У позовній заяві представник зазначив, що 14 лютого 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачка уклали кредитний договір № 516981577 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт товариства www.moneyveo.ua, ознайомився з правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 8425ТММР. Зокрема 14.02.2020 відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Відповідно до п.1.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 20000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Відразу після вчинених дій відповідача, 14.02.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 20000 грн, на її банківську карту № НОМЕР_1 що, в своє чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Зокрема, на підтвердження даної інформації позивачем також долучено документ, виданий та підписаний АТ КБ «ПриватБанк», з якого вбачається, що операція по перерахуванню коштів була успішною та кошти зараховані на картковий рахунок боржника. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено в новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року.05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишилися без змін. 04.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №0409/24 відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 0409/24 від 04.09.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 45875,00 грн. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №516981577 від 14.02.2020, становить 45875,00 грн., яка складається з наступного: 20000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 25875,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

На підставі викладеного представник позивача прохав суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 516981577 від 14.02.2020 року у розмірі 45875,00 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу.

29 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що позовна заява ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним: у позовній заяві зазначені неправильно персональні дані відповідачки або вони стосуються іншої особи. Так, у позові зазначено: прізвище відповідачки ОСОБА_4 , хоча паспорт № НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса відповідачки АДРЕСА_1 , хоча дійсна адреса ОСОБА_5 АДРЕСА_2 , номер телефону відповідачки НОМЕР_3 , хоча дійсний номер НОМЕР_4 . У позовній заяві не вказано можливість позасудового вирішення даного цивільного спору, відсутні докази того, що позивач звертався до відповідачки для можливого вирішення спору в поза судовому порядку. На підставі викладеного представник відповідачки прохав відмовити у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

11 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якому представник відповідача вказав, що у відзиві відповідач посилається на недостовірність даних, що були надані позивачем щодо відповідача, проте надані позивачем данні є даним за якими було спочатку створено заявку на кредитний договір, а потім і сам кредитний договір. Кредитний договір датується 14.02.2020 року, за цей час відповідачка могла змінити прізвище, місце проживання і номер телефону. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що прізвище позичальника за кредитним договором №516981577, і прізвище відповідача по справі №527/2939/24 розбіжні. Проте рнокпп НОМЕР_5 зазначений в кредитному договорі належить саме відповідачу. Також у своєму відзиві відповідач стверджує, що позивачем не здійснювалось досудове врегулювання. Позивачем не зазначено даних заходів, оскільки вони не проводилися. Отже не проведення досудового врегулювання спору не може бути причиною у відмові в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного представник позивача прохав стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №516981577 від 14.02.2020 року у розмірі 45875,00 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника банку, проти винесення судом заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача та відповідачка у судове засідання не з`явилися, представник відповідачки направив до суду заяву в якій прохав розгляд справи проводити без участі відповідачки та її представника, та прохали відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 лютого 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_3 уклали договір №516981577, який підписано одноразовим ідентифікатором та відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 20000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.3, п. 1.4, або п. 1.5 цього договору. Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (а.с. 9-10).

15 березня 2020 року сторони уклали додаткову угоду до договору №516981577 від 14.02.2020 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжила строк, на який був наданий кредит за договором №516981577 від 14.02.2020 року на наступну кількість днів: тридцять. На дату укладання цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Починаючи з 15.03.2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,28 відсотків в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно даної додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 15.03.2020 року. Всі інші умови договору, не змінені цією додатковою угодою (а.с. 11).

30 квітня 2020 року сторони уклали додаткову угоду до договору №516981577 від 14.02.2020 року (а.с. 11 зворотна сторона).

Відповідно до Довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», позичальник ОСОБА_3 14.02.2020 року о 23:55:42 годині отримала одноразовий ідентифікатор 8425ТММР на вказаний нею номер телефону НОМЕР_3 , який нею було введено/відправлено Товариству 14.02.2020 року о 23:56:45 годині, після чого 14.02.2020 року о 23:56:52 годині було перерахування грошових коштів позичальнику на його картковий рахунок (а.с.18).

Вказані кошти 14.02.2020 року в сумі 20000 грн було перераховано на платіжну карту № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 27) та довідкою про перерахунок коштів виданої АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 28).

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01 (а.с. 30-33).

28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с. 36).

31 грудня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с. 37-40).

31 грудня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с. 42).

31 грудня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с. 43).

05 серпня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01 (а.с. 46-48).

03 серпня 2021 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклали додаткову угоду №2 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року (а.с. 51).

30 грудня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклали додаткову угоду №3 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року (а.с. 52).

04 вересня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 0409/24 (а.с. 55-58).

Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №0409/24 від 04 вересня 2024 року заборгованість боржника ОСОБА_3 складає 45875 грн, з яких: 20000 грн прострочене тіло, 25875 грн прострочені відсотки (а.с. 60-61).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості, розрахунок заборгованості не спростовано.

Відповідачем не надано суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що вона не укладала з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вказаного вище кредитного договору.

Крім того, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, посилання відповідача в поясненнях на те, що вона не укладала кредитний договір, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), використані неправомірно для укладення кредитних договорів від його імені, ним до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався, як і не оскаржував правомірність укладеного договору.

Крім того, на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів позивачем надано суду відповідне платіжне доручення. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і вона мала можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідачка отримала кредит за кредитним договором № 516981577 від 14.02.2020 року, проте не виконувала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитними договорами, кошти в повному обсязі не повернула. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена (доказів погашення заборгованості суду не надано).

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають до задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує наступне.

За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №09/09/24-02 від 09 вересня 2024 року, укладеного з Адвокатським бюро "Тараненко та партнери", та копію протоколу погодження вартості послуг до нього; копію Додаткової Угоди №1 від 09 вересня 2024 року до Договору про надання правничої допомоги №09/09/24-02 від 09 вересня 2024 року, зокрема якою передбачено надання юридичної допомоги по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 . Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 09 вересня 2024 року витрати на професійну правничу допомогу по даній справі складаються: усна консультація 1 год. - 500 грн., вивчення матеріалів справи 1 год.-500 грн., складання позовної заяви 2 год. - 5000 грн.

Разом з тим, враховуючи те, що виконані адвокатом роботи не є складними та потребують не значних затрат часу, враховуючи зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.4,13,81,141,263-265,268,280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», який подано представником позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_5 , на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, офіс 10, ) заборгованість за кредитним договором № 516981577 від 14.02.2020 року у розмірі 45875,00 грн, яка складається з наступного: 20000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 25875,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_5 , на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, офіс 10, ) судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: «Юніт Капітал» (місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, офіс 10, );

Представник позивача: Тараненко Артем Ігорович (місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, офіс 21);

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп: НОМЕР_5 ).

Представник відповідача: ОСОБА_6 (адреса: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Глобине, вул. Центральна, 210).

Суддя Ю. М. Свістєльнік