Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Шепетко І.О.,

за участю секретаря судового засідання - Петришина Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Білинова Анастасія Вікторівна, що діє в інтересах товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулася з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 20 097,72 грн. та стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних із оплатою позивачем професійної правової допомоги в розмірі 5 000,00 грн. та 2 684,00 грн. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.01.2022 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем PEUGEOT 307, д.н.з. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем RENAULT Sandero, д.н.з. НОМЕР_2 , та, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, чим вчинив правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. Згідно з постановою Закарпатського апеляційного суду від 22.06.2022 по справі №308/1414/22 ДТП сталась у зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху, також його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, зокрема судом було встановлено те, що відповідач самовільно залишив місце пригоди.

Зазначає, що оскільки цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована за полісом АР- в ТДВ СК «Альфа-Гарант», останнім 11.07.2022 було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля RENAULT Sandero, НОМЕР_2 , у розмірі 20 097,72 грн.

Відповідно до п.п. б п.38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

В зв`язку з вищенаведеним, оскільки відповідач самовільно залишив місце пригоди, позивач отримав право вимагати компенсації виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу.

Додатково зазначив, що оскільки позивач не є фахівцем у галузі права, відповідно для захисту своїх прав та інтересів звернувся за професійною правничою допомогою до особи, яка надає послуги в галузі права, з яким було укладено договір про надання правничої допомоги б/н від 14.05.2019. Таким чином, зазначає, що розмір судових витрат, пов`язаних з оплатою позивачем професійної правової допомоги становить 5 000,00 грн. та вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.11.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

03.01.2024 представником відповідача через канцелярію суду подано клопотання, в якому проти задоволення позову в частині стягнення 20 097,72 грн. компенсації виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу та 2 684,00 грн. судового збору не заперечують. Проте щодо стягнення з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою позивачем професійної правової допомоги заперечив, зазначив, що вказана сума є значно завищена, нічим не обґрунтована та не відповідає, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В обґрунтування зазначеного вказав, що справа про стягнення відшкодування шкоди в порядку регресу не належить до складних справ за критеріями предмету та підстав позову, кількості учасників та предмету доказування, така була призначена до розгляду у спрощеному провадженні. Справа за своєю категорією не є складною, підготовка до участі в ній не потребує значних зусиль і часу, адвокатських запитів представник позивача не здійснював.

В матеріалах справи наявний належним чином складений договір про надання правової допомоги, оформлені та підписані документи, які містять детальний опис робіт, виконаних адвокатом та документи, але, вважає, сума судових витрат підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності.

Підсумовуючи, просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в суді, заявлених позивачем до 1 000,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, разом з тим у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, причини не явки до суду не повідомив.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.01.2022 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем PEUGEOT 307, д.н.з. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем RENAULT Sandero, д.н.з. НОМЕР_2 , та, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, чим вчинив правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Згідно з постановою Закарпатського апеляційного суду від 22.06.2022 по справі №308/1414/22 ДТП сталась у зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху, також його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» відповідно до заяви про страхове відшкодування від 27.01.2022 від потерпілого ОСОБА_2 , на підставі полісу №АР/7518215 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 11.07.2022 було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля RENAULT Sandero, НОМЕР_2 , у розмірі 20 097,72 грн.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.

Згідно з статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п.п. б п.38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, четвертої статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У зв`язку з викладеним, враховуючи наявність в матеріалах справи заяви представника відповідача про визнання позову, яка не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що між позивачем та адвокатським бюро «Грідін і партнери» укладено договір про надання правничої допомоги б/н від 14.05.2019. Згідно акту прийому-передачі наданої правничої допомоги від 10.11.2023 та детального розрахунку і опису робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14.05.2019 за надані послуги позивачем сплачено 5000,00 грн.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У пункті 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа №1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Перевіривши зміст наведених документів, суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 року по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Слід зауважити про те, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення в разі зазначення фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Суд наголошує на тому, що для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат не є обов`язковими. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

У випадку встановлення договором фіксованого розміру гонорару оцінку співмірності витрат на професійну правничу допомогу слід надавати з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу матеріалів у справі, кількості підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

У вимірі обставин справи суд вказує на те, що розглянутий судом спір виник із правовідносин з відшкодування шкоди в порядку регресу. Правова регламентація спірних правовідносин є чіткою, національне законодавство у відповідній частині труднощів для розуміння не викликає.

Також судом враховано кількість процесуальних документів, підготовлених представником позивача, яка була незначною та не вимагала від адвоката витрат надмірних зусиль для їх підготовки.

Таким чином, заявлені до відшкодування 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним зі складністю справи.

Відтак з огляду на незначну складність справи суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 1000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем була надана заява, згідно якої він не заперечував проти задоволення позову.

Так, суд приходить до висновку, що позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого останнім при зверненні до суду з позовною заявою, а 50 відсотків судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.4, 5 , 13, 76-81, 142, 206, 247, 265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 20 097,72 грн. (двадцять тисяч дев`яносто сім гривень 72 копійки).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 1 000,00 грн. (одна тисяча гривень оо копійок) відшкодування витрат на правничу допомогу та 50% суми судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 1 342,00 грн. (одна тисяча триста сорок дві гривні 00 копійок).

Повернути товариству з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» з державного бюджету 50% суми судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 1 342,00 грн. (одна тисяча триста сорок дві гривні 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Сторони у справі:

Позивач: товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», місцезнаходження: 01133, м.Київ, бульвар Л.Українки, 26, .

Представник позивача: адвокат Білинова Анастасія Вікторівна, що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №8426/10 від 28.11.2019, видане Радою адвокатів Київської області на підставі рішення №76 від 28.11.2019;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Представник відповідача: адвокат Марина Віктор Георгійович, що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №21/536 від 12.07.2006, видане Закарпатською обласною КДКА на підставі рішення №184 від 30.06.2006;

Суддя І.О. Шепетко