Справа № 545/1929/24
Провадження № 2-о/545/82/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2024 Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді - Путрі О.Г.

при секретарі Литвинову В.Ю.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту володіння майном на праві приватної власності, заінтересовані особи: Попаснянська міська військова адміністрація, державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_2 , Департамент з питань реєстрації Полтавської області.

15.10.2024 року уточнила заявлені вимоги заяви та прохала суд встановити факт того, що їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.04.1997 року приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Селегень А.Б., зареєстровано в реєстрі за №467 належить квартира АДРЕСА_1 .

В обгрунтування заяви заявник посилалася на те, що вона є внутрішньо переміщеною особою. Із початком військової агресії РФ проти народу України вона вимушена була покину свою домівку та переїхати в більш безпечне місце. Вказує, що наразі, квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної власності, згідно договору купівлі-продажу від 22.04.1997 року, серії ААІ №858463, посвідченого приватним нотаріусом Попасняньскьго районного нотаріального округу Луганської області Селегень А.Б. та зареєстровано в реєстрі за №467. У 2022 році вищевказаний будинок, зазнав зруйнувань та пошкоджень внаслідок обстрілів військами РФ. Право власності на вказану квартиру, набуто до 2013 року, її реєстрацію проведено лише у бюро технічної інвентаризації, відомості до Державного реєстру прав власності не внесені. Наразі відсутня можливість надання відповідних документів з бюро технічної інвентаризації, так як архіви БТІ, яке здійснювало реєстрацію права власності знаходяться на тимчасово окупованій території, що позбавляє реєстратора можливості отримати підтвердження інформації щодо реєстрації права власності на квартиру. Вказує, що встановлення даного факту є важливим, оскільки в зв?язку з відсутністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності, вона позбавлена можливості подати заявку на отримання компенсації за знищену нерухомість.

Ухвалою суду від 06.05.2024 року по справі відкрито провадження.

В судове засідання заявник не з`явилася, надала суду уточнену заяву, згідно якої прохала встановити факт того, що їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.04.1997 року приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Селегень А.Б., зареєстровано в реєстрі за №467 належить квартира АДРЕСА_1 . Судове засідання прохала провести без її участі. (а.с.55).

Заінтересована особа - Департамент з питань реєстрації Полтавської області, свого представника в судове засідання не направили, 28.05.2024 року направили суду заяву, згідно якої вказували, що встановлення факту володіння майном на праві приватної власності не підлягає державній реєстрації відповідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Розгляд вказаної справи прохали провести без їх участі. (а.с.23-27).

Заінтересована особа - державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_2 ,в судове засідання не з?явився, 30.05.2024 надіслав заяву, згідно якої вказував, що встановлення факту володіння майном на праві приватної власності не підлягає державній реєстрації, прохав провести розгляд справи без його участі. (а.с.31-33).

Заінтересована особа - Попаснянська міська військова адміністрація свого представника в судове засідання не направили, 02.05.2024 року надіслали заяву,згідно якої прохали судовий розгляд провести без їх участі, заявлені вимоги заявника визнають в повному обсязі. (а.с.49,50).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом розгляду в даній справі є встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В ч.1 ст.315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, які суд може розглянути. У вказаному переліку не зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту права на нерухоме майно.

Разом з тим, в ч.2 ст.315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстрована, як внутрішньо переміщена особа, за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с.7).

Квартира, що знаходиться в м.Попасна, Луганської області належить їй на праві приватної власності. У зв`язку із військовою агресією РФ проти України, у 2022 році вищевказаний будинок,де розташована квартира заявниці зазнав руйнувань та пошкоджень внаслідок обстрілів РФ.

Заявник хоче реалізувати своє право на компенсацію за втрачене (пошкоджене) майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , однак не може це зробити, у зв`язку з тим, що право власності на вказану квартиру, набуто до 2013 року, її реєстрацію проведено лише у бюро технічної інвентаризації, відомості до Державного реєстру прав власності не внесені.

З метою отримання інформації щодо належності їй квартири на праві приватної власності, заявник ОСОБА_1 , в телефонному режимі звернулася до Попаснянської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області. Згідно відповіді Попаснянської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області вбачається, що у зв`язку з веденням активних бойових дій на території Попаснянської міської територіальної громади та подальшою її окупацією, архіви Попаснянського бюро технічної інвентаризації (відділу технічної інвентаризації Попаснянського КП «СКП» не були евакуйовані та наразі знаходяться на тимчасово окупованій території, доступ до них відсутній, стан їх збереженості та місцезнаходження невідомо. На даний час Попаснянське бюро технічної інвентаризації відділу технічної інвентаризації Попаснянського КП «СКП» не функціонує. (а.с.8).

28.02.2024 року заявник звернулася із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 , про проведення державної реєстрації права власності на квартиру.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно прийнято рішення про зупинення розгляду заяви, оскільки відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрації речових прав на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 відсутні. (а.с.9).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 від 17.04.2024 року прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій. Підставою стало те, що після завершення строку, встановленого Законом, заявниця не усунула обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію. (а.с.10).

Таким чином, у заявника відсутня можливість надання відповідних документів з бюро технічної інвентаризації, так як архіви БТІ, яке здійснювало реєстрацію права власності знаходяться на тимчасово окупованій території, що позбавляє реєстратора можливості отримати підтвердження інформації щодо реєстрації права власності на житловий будинок.

За змістом статті 328 ЦК України набуття права власності - певний юридичний склад, із яким закон пов`язує виникнення в особи права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При вирішенні питання про виникнення у особи права власності на нерухоме майно потрібно розмежовувати час і підстави його виникнення, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності, що визначаються зокрема на час вчинення правочину, а також згідно із п. 5 Прикінцевих таперехідних положень ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник на підтвердження належності їй на праві приватної власності квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 надала наступні документи.

Згідно договору купівлі-продажу від 22.04.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Луганської області Селегень А.Б., на праві приватної власності, ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 . (а.с.11).

Відповідно до реєстраційного посвідчення Попаснянського БТІ від 05.05.1997 року, серії НОМЕР_1 , квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 22.04.1997 року за №467. (а.с.12).

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , її власником вказана ОСОБА_1 (а.с.14,15).

Державним реєстратором установлено відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та інформації щодо державної реєстрації права власності на вказану квартиру.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відмовити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Спір про право характеризує такий стан відносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких неможливо без судового втручання.

Відповідно до ч. 1, ч.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

01 липня 2004 року було прийнято Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», який визначав правові, економічні, організаційні засади створення єдиної системи державної реєстрації речових прав на земельні ділянки та інше нерухоме майно, обмежень цих прав.

Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Згідно і зпунктом 5 Прикінцевих положень Закону України від 1 липня 2004 року №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на момент його прийняття) до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об`єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводилась на підставі заяви правоволодільця (правонабувача), сторін (сторони) правочину, за яким виникло речове право, або уповноважених ними (нею) осіб.

У свою чергу, пунктом першим Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» № 7/5 від 07 лютого 2002 року, в редакції від 28 травня 2004 року, було визначено, що до прийняття Верховною Радою України та набрання чинності законом України про державну реєстрацію прав на об`єкти нерухомого майна бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) здійснюють реєстрацію прав власності на нерухоме майно.

Згідно з висновками ВП ВС від 12.03.2019 року у справі №545/3594/17, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Підстави для державної реєстрації прав визначені у ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, зокрема відповідно до п.9. ч.1 ст.27 Закону, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту, що заявниці ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.04.1997 року приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Селегень А.Б. зареєстровано в реєстрі за №467 належить квартира АДРЕСА_1 , є необхідним для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно та в подальшому отримання компенсації за втрачене майно або отримання житла від держави, оскільки кватира, яка належить їм на праві власності пошкоджена.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що встановлення вищезазначеного юридичного факту повністю доведено дослідженими доказами, відповідає вимогам закону й інтересам заявника, встановлюється через неможливість іншим способом встановити факт права власності квартири, заявниці ОСОБА_1 , а тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Оскільки заявиця на підставі п.21 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, то судові витрати потрібно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 16, 263-265,315-319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити повністю.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.04.1997 року приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Селегень А.Б., зареєстровано в реєстрі за №467 належить квартира АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г.Путря