Справа № 404/2868/22
Номер провадження 2/404/696/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс-Банк» до ОСОБА_1 , Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення майна з під арешту

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року представник Акціонерного товариства «Альфа-Банк» звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою до ОСОБА_1 , Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про звільнення майна з під арешту, просив суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить АТ «Альфа-Банк», а саме: квартиру, загальною площею 64,36 кв.м., житлова площа 37,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що накладений постановою про арешт, серія та номер: б.н., виданий 23 грудня 2011 року, видавник: Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ (Чубара Л.В.).

Позов обґрунтовано тим, що внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк».

Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонерна АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року.

Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту № 432/171-ФО1. Також, укладено іпотечний договір відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру, загальною площею (кв.м): 64.36, житлова площа (кв.м): 37.6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості ОСОБА_1 , позивач був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно.

07 лютого 2022 року право власності на майно було зареєстроване за АТ «Альфа - Банк». Однак стало відомо, що реалізувати заставне майно на даний час неможливо, оскільки постановою про арешт, серія та номер: б.н., виданий 23.12.2011, видавник: Кіровський ЗДВС Кіровоградського МУЮ (Чубара Л.В.) накладено арешт на нерухоме майно відповідача, та заборона на його відчуження.

Згідно довідки Фортечного ВДВС встановлено, що арешт накладений державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого провадження №25767829, відкритого на підставі виконавчого листа 2-600, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда 11 березня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «КВКГ Кіровоградської міської ради» заборгованості в сумі 1502,04 грн.

Таким чином, арешт був накладений в інтересах КП «КВКГ Кіровоградської міської ради», правонаступником якого є ОКВП «Дніпро-Кіровоград».

На сьогоднішній день, внаслідок винесення вищезазначеної постанови про арешт, порушено права позивача як власника відповідного майна.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 липня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 серпня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

10 лютого 2023 року від представника ОКВП «Дніпро-Кіровоград» надійшов відзив на позовну заяву відповідно якого вказано, що у період з 01 липня 2008 року по 31 березня 2012 року включно, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення надавались КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради». З 01 квітня 2012 року його правонаступником є ОКВП «Дніпро-Кіровоград».

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 січня 2010 року справа №2-600/10 стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» борг за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 1472,01 грн. та судових витрат в розмірі 30 грн.

24 березня 2011 року КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» звернулося до Кіровського ВДВС з заявою про примусове виконання вищевказаного рішення.

23 грудня 2011 року постановою про арешт майна Кіровським ВДВС накладено арешт на майно ОСОБА_1 та заборони на його відчуження, виконавче провадження №25767829.

Вказано, що станом на теперішній час вищевказане рішення суду не виконано.

Зазначено, що оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, іпотечний договір №4708 зареєстровано 06 грудня 2006 року, а арешт за адресою: АДРЕСА_1 , було накладено 23 грудня 2011 року, відповідно до Постанови ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в спорах про звільнення арешту з майна», таке майно підлягає звільненню з під арешту.

Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування Акціонерного ториста «Альфа-банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Фортечний відділ державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) змінив назву на Фортечний відділ державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 грудня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

У судове засідання представник АТ «Сенс Банк» надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача, Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Представник Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Відповідно до ч. ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту №432/171-ФО1.

Також було укладено іпотечний договір відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру, загальною площею (кв.м): 64.36, житлова площа (кв.м): 37.6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що у зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості банк був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно.

Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонерна АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року.

Позивачу стало відомо, що реалізувати заставне майно на даний час неможливо, оскільки постановою про арешт, серія та номер: б.н., виданий 23.12.2011, видавник: Кіровський ЗДВС Кіровоградського МУЮ (Чубара Л.В.) накладено арешт на нерухоме майно відповідача, та заборона на його відчуження.

Згідно довідки Фортечного ВДВС встановлено, що арешт накладений державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого провадження №25767829, відкритого на підставі виконавчого листа 2-600, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда 11 березня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «КВКГ Кіровоградської міської ради» заборгованості в сумі 1502,04 грн.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вважає, що на сьогоднішній день, внаслідок винесення вищезазначеної постанови про арешт, порушено права позивача як власника відповідного майна, тому таке майно повинно бути звільнено з-під арешту.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно зі статтею 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту.

Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Подібний правовий висновок виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження № 14-431цс19).

Також у цій постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна.

Така позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, провадження № 12-85гс19.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом АТ «Альфа-Банк», на даний час АТ «Сенс Банк», посилалось на те, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у зв`язку з чим банк має на меті задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом реалізації заставного майна, право власності якого зареєстроване за позивачем.

Оскільки позивач вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові, тому він має право звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Аналогічний висновок міститься в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Стаття 391 ЦК України визначає, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.

Також, на це, зауважив і ВС КЦС у справі №2/0301/806/11 від 13.07.2022 р., що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

На сьогодні позивач, як власник нерухомого майна, на яке було накладено арешт, позбавлений можливості розпоряджатися та належним чином користуватися майном, а також реалізувати заставне майно для забезпечення свої вимог.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши докази у справі, керуючись завданнями цивільного судочинства щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, а також враховуючи позиції, викладені в постановах Верховного Суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс-Банк» до ОСОБА_1 , Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення майна з під арешту, задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить Акціонерному товариству «Сенс-Банк», а саме квартиру, загальною площею (кв.м.): 64,36, житлова площа (кв.м.): 37,6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що накладений постановою про арешт, серія та номер: б.н., виданий 23.12.2011 року, видавник: Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ (Чубара Л.В.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідач: Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград», адреса місцезнаходження: 25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, буд.19а, .

Третя особа: Фортечний відділ державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адреса місцезнаходження: 25006, м. Кропивницький, вул. Дворцова, буд.32.

Повний текст судового рішення складено 27.02.2024 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда