КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 357/5078/24 Головуючий у суді першої інстанції - Бебешко М. М.
Номер провадження № 22-з/824/1789/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове судове рішення)

04 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану представником Семенютою Русланом Анатолійовичем , про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , поданою представником ОСОБА_4 , на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої правопорушенням, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 279,87 грн. майнової шкоди та 10 000,00 грн. моральної шкоди. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_4 ,залишено без задоволення. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2024 року залишено без змін.

27 листопада 2024 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 - Семенюка Р.А. про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, відповідно до якої представник просить ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату професійної правничої допомоги 4 000 грн.

В поданій заяві про стягнення витрат на правову допомогу представник ОСОБА_1 - Семенюка Р.А. зазначає про те, що у відзиві на апеляційну скаргу повідомив суд, що ним понесеній та будуть понесені витрати на правову допомогу, пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, що складаються з витрат на правничу допомогу в розмір 4 000 грн, а також надано додатково докази цього приводу.

На підтвердження саме такого розміру витрат Семенюта Р.А. 17 вересня 2024 року надавався рахунок-фактуру № 01/08 від 08 серпня 2024 року на суму 4 000 грн.

Враховуючи зазначені обставини, представник позивача просить ухвалити додаткове рішення по справі та стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату професійної правничої допомоги 4 000 грн.

02 грудня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 щодо поданої позивачем заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу, відповідно до яких зазначено, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим та не відповідає реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір є неспівмірним із складеністю справи, не справедливим та завищеним. Просить взяти до уваги, що відповідач має другу групу інвалідності та має на утриманні двох неповнолітніх дійте та дружину. В поданих запереченнях також вказує, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить зменшити розмір судових витрати на правничу допомогу до 1 000 грн.

Заява про ухвалення додаткового судового рішення подано в строк, встановлений ст.141 ЦПК України.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Зазначений висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 306/1198/17 від 08 квітня 2020 року.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України).

Так, матеріалами справи підтверджено, що інтереси ОСОБА_1 в даній справі представляє адвокат Семенюта Р.А., що підтверджується ордером серії АІ №1687217 від 22 серпня 2023 року, а також Договір про надання правничої допомоги № 01/08 від 01 серпня 2024 року, який укладено між ОСОБА_1 та АО «Руслана Семенюти» в особі керуючого партнера - адвоката Семенюти Р.А. (а.с. 219,). рахунок-фактуру № 01/08 від 08 серпня 2024 року на суму 4 000 грн. (а.с. 220)

Відповідно до п. 3.1 договору про надання правової допомоги за надання правової допомоги клієнт сплачує на протязі 60 календарних днів з моменту підписання даного договору бюро гонорар (винагороду) в розмірі 4000,00 грн.,

Колегія суддів дослідивши матеріали справи та обґрунтування заяви про стягнення витрат на правову допомогу вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Норми вказаної статті не встановлюють для суду обов`язку викликати учасників справи у судове засідання, а такі виклики суд здійснює у разі необхідності. Апеляційний суд не вбачає підстав для виклику учасників справи для розгляду заяви.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Дослідивши подану заяву про ухвалення додаткового судового рішення, а також надані разом із нею документи, що підтверджують розмір понесених судових витрат, апеляційний суд доходить висновку про часткове задоволення вказаної вимоги заявника виходячи із наступного.

Так, матеріалами справи підтверджується, що представник позивача адвокат Семенюта Р.А. та позивач по справі ОСОБА_1 уклали Договір про надання правової допомоги № 01/08 від 01 серпня 2024 року, у якому сторони погодили фіксований розмір оплати послуг з надання правничої допомоги у розмірі 4000 грн, п.3.1 Договору ( а.с. 130).

Також на підтвердження виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за вище вказаним договором було подано фіскальний чек про перерахування ОСОБА_1 адвокату Семеняті Р.А. - 4000 грн ( а.с. 132,133), що підтверджує факт понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги.

Разом із тим на адерсу апеляційного суду надішли заперечення представника відповдача у справі ОСОБА_3 , адвоката Лебедовської Л.Ю. в якій вона просить суд апеляційної інстанції при вирішенні вище вказаного клопотання позивача врахувати той факт що відповідач у справі є особою із інвалідністю 2 групи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дружину та відповідно зменшити розмір вище вказаних витрат до 1000 грн., що на її думку буде відповідати критерію справедливості та обґрунтованості.

Дослідивши вищевказані докази, висловлені учасниками доводи та заперечення, колегія суддів враховуючи принцип співмірності, необхідності вказаних витрат доходить висновку про часткове задоволення поданої заяви про стягнення витрат на правову допомогу, у розмірі 2 000 грн.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст.133, 137, 246, 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником Семенютою Русланом Анатолійовичем , про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати по сплаті правничої допомоги в розмірі 2 000 грн ( дві тисячі гривень).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв