№ провадження 2/646/4047/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2024 року м.Харків
Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді Демченко І.М., за участю секретаря Разєнкової Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним,
за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Чуненко В.Б.,
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою про визнання шлюбу, укладеного 19 грудня 2018 року з громадянином Республіки Ірак ОСОБА_2 недійсним.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за час шлюбу вони не вступали в характерні для шлюбу відносини, не підтримували шлюбних стосунків, жодного дня разом не проживали, спільного господарства не вели та не мали спільного бюджету.
Позивач вказує на те, що відповідач при укладенні шлюбу не мав наміру створити сім`ю, а зареєстрував шлюб виключно з метою отримання легальних підстав знаходження в Україні, тобто з корисливих міркувань - реєстрація шлюбу задля отримання дозволу на тимчасове проживання, а в подальшому постійного проживання в Україні на підставі шлюбу з громадянкою України.
Після реєстрації шлюбу відповідач обіцяв їй шлюб розірвати, але до цього часу не зробив.
На сьогодні вона має намір укласти шлюб з іншим чоловіком, з яким фактично проживає більше двох років.
Вищезазначений шлюб вважає недійсним з підстав його фіктивності, оскільки відповідач уклав з нею шлюб без наміру створити сім`ю та набути обов`язків подружжя.
Ухвалою суду від 14.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду по суті за правилами позовного провадження.
У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. ст. 128, 130 ЦПК України шляхом розміщення виклику безпосередньо на офіційній сторінці суду.
Відзив відповідачем не подано.
Відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи,
На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами.
На підставі свідоцтва про шлюб та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб встановлено, що 19 грудня 2018 року громадянин Республіки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 6006.
Після реєстрації шлюбу подружжям прізвища не змінювалися.
Допитаний в судовому засіданні за клопотанням позивача в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що він є сусідом ОСОБА_1 та він бачив ОСОБА_2 лише у день реєстрації шлюбу, після чого він зник та він його більше ніколи не бачив.
Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.
Положеннями ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до приписів ч.ч.1,2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
У відповідності до ст. 25 Сімейного кодексу України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.
З системного аналізу норм права вбачається, що обов`язковими ознаками шлюбу є: 1) визнання такого союзу державою, що здійснюється шляхом проведення державної реєстрації; 2) виникнення у подружжя внаслідок шлюбу взаємних прав та обов`язків; 3) добровільність шлюбу, тобто наявність взаємної вільної згоди жінки та чоловіка на укладення шлюбу; 4) досягнення чоловіком та жінкою, які вступають у шлюб, шлюбного віку; 5) різностатевість подружжя (одностатеві шлюби в Україні не визнаються).
Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу.
Відповідно до статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України.
Відповідно до ст. 38 Сімейного кодексу України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.
Фіктивність шлюбу виникає у разі, якщо з переліку обов`язкових ознак шлюбу "випадає" намір створення сім`ї і набуття прав та обов`язків подружжя (ч. 2 ст. 40 Сімейного кодексу України). Тобто обидва з подружжя (за їх взаємною згодою та обізнаністю) або один з подружжя (у той час, коли інший з подружжя націлений на створення сім`ї) має намір на реєстрацію шлюбу, однак без мети створити повноцінну сім`ю в розумінні сімейного законодавства.
"Намір створення сім`ї" - оціночне поняття і суд на підставі оцінки обставин справи та поданих доказів визначає його наявність чи відсутність. Своєрідними ознаками фіктивного шлюбу можуть бути окремо або у сукупності, зокрема: 1) наявність корисливої мети (реєстрація шлюбу задля чогось) чи майнової вигоди від такого шлюбу; 2) окреме проживання подружжя; 3) відсутність спільно набутого майна; 4) відсутність турботи один про одного та взаємної матеріальної підтримки; 5) невизнання подружніх стосунків перед іншими людьми; 6) небажання народжувати спільних дітей чи їх відсутність; 7) фактичні сімейні стосунки з третіми особами; 8) демонстрування перед третіми особами відсутності фактичних шлюбних відносин і наголошення на фіктивності реєстрації шлюбу.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з СК шлюб може бути визнано недійсним за рішенням суду або за заявою заінтересованої особи до органу РАЦС; позасудовий порядок визнання шлюбу недійсним настає при вчиненні сторонами при укладенні шлюбу таких істотних порушень умов вступу в шлюб, в силу яких він вважається недійсним і без рішення суду (ст.39 СК), зокрема у разі реєстрації шлюбу з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі; між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом і сестрою; особою, яка до того була визнана недієздатною. У вказаних випадках за заявою заінтересованої сторони орган РАЦС анулює актовий запис про шлюб. При розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст.40 СК). Таким чином, вирішуючи справу, судам слід брати до уваги те, наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення. Наявність рішення суду про розірвання шлюбу є перешкодою для визнання цього шлюбу недійсним.
У даному випадку суд не отримав будь-яких доказів того, що сторони мали намір створити сім`ю при реєстрації шлюбу. Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі спільних дітей сторони не мали, вони не вступали в характерні для шлюбу відносини, не підтримували шлюбних стосунків, проживали разом протягом декількох днів, спільного господарства не вели та не мали спільного бюджету. Відповідач при укладенні шлюбу не мав наміру створити сім`ю та виключно з метою отримання легальних підстав знаходження в Україні, тобто з корисливих міркувань зареєстрував шлюб з позивачем.
Сукупність зазначених обставин, встановлених судом свідчить про те, що у відповідача не було реального наміру створити сім`ю з ОСОБА_1 , проживати з нею разом, набути права та обов`язки подружжя, дбати про добробут, здоров`я та моральний стан дружини, а тому шлюб між ними є фіктивним.
З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним, що сторони на момент реєстрації шлюбу не мали наміру створення сім`ї та набуття прав і обов`язків подружжя, тому визнає цей шлюб недійсним .
Керуючись ст. ст. 21, 24, 40 Сімейного кодексу України, ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 90, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним задовольнити.
Визнати недійсним шлюб, укладений 19 грудня 2018 року між громадянином Республіки Ірак ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що складено відповідний актовий запис № 6006, з підстав його фіктивності.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий : І.М.Демченко