Житомирський апеляційний суд
Категорія 44 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №295/11118/24 за позовом ОСОБА_1 до Адвокатського бюро «Соломонюк та партнери» про стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 05 серпня 2024 року, яка постановлена під головуванням судді Стрілецької О.В.

встановив:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Адвокатського бюро «Соломонюк та партнери» (далі АБ «Соломонюк та партнери»), в якому просив стягнути із АБ «Соломонюк та партнери» в особі адвоката Соломонюка С.А. на свою користь 5 000 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями адвоката.

На обґрунтування позову вказував, що правовідносини між сторонами склались у зв`язку з виконанням адвокатом Соломонюком С.А. доручення Центру з надання безоплатної вторинної допомоги. Під час виконання доручення та надання йому правничої допомоги адвокат допустив ряд порушень, зокрема, виготовлення неправдивих та образливих процесуальних документів; розголошення адвокатської таємниці; порушення адвокатської етики; свідоме невиконання адвокатом обов`язків, передбачених наданим дорученням. Зазначені дії завдали позивачу моральну шкоду у вигляді душевних страждань і принижень, стресу і побоювання, яку він оцінює в розмірі 5 000 000,00 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05 серпня 2024 року матеріали цивільної справи №295/11118/24 за позовом ОСОБА_1 до Адвокатського бюро «Соломонюк та партнери» про стягнення моральної шкоди направлено за підсудністю до Коростишівського районного суду Житомирської області.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість та неврахування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що моральна шкода підлягає відшкодуванню на підставі статті 1173 ЦК України, тому належним відповідачем у справі є держава. Отже, відсутні підстави стверджувати про необхідність зазначення позовних вимог до кожного із відповідачів, а саме Житомирського місцевого центру з надання БВПД, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в Житомирській області, Міністерства юстиції України, Кабінету Міністрів України тощо.

Відповідач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала відповідає.

Суд першої інстанції, передаючи справу за підсудністю на розгляд до Коростишівського районного суду Житомирської області, керувався правилами загальної підсудності, які визначені у частині першій статті 27 ЦПК України, та вважав, що позовна заява мала бути пред`явлена до суду за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача юридичної особи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Частиною першою статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справ до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції).

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Територіальна юрисдикція визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

За загальним правилом частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У той же час законодавець у статті 28 ЦПК України визначив підсудність справ за вибором позивача (альтернативна підсудність).

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (пункт 1 частини першої статті 31 ЦПК України).

Судом встановлено, що у липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АБ «Соломонюк та партнери» про відшкодування моральної шкоди, завданої йому численними порушеннями, на його думку, під час виконання доручення та надання йому правничої допомоги адвокатом Соломонюком С.А.

На виконання вимог частини 8 статті 187 ЦПК України, судом першої інстанції було зроблено безкоштовний запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого вбачається, що місцезнаходження відповідача АБ «Соломонюк та партнери» зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Отже, зі змісту позовних вимог вбачається, що предметом позову є відшкодування моральної шкоди, завданої адвокатом під час надання правничої допомоги позивачу, відповідачем у даній справі є юридична особа АБ «Соломонюк та партнери», місцезнаходження якого відноситься до територіальної підсудності Коростишівського районного суду Житомирської області.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування альтернативної підсудності.

Встановивши, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем знаходження відповідача у справі є: АДРЕСА_1 , яке не є адміністративною територією Богунського району м. Житомира, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про непідсудність даної справи Богунському районному суду м. Житомира та правомірно передав дану справу на розгляд до Коростишівського районного суду Житомирської області. Такі висновки суду ґрунтуються на законі та узгоджуються з матеріалами справи.

Отж, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 05 серпня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді