Справа № 451/1483/23 Головуючий у 1 інстанції: Патинок О.П.
Провадження № 22-ц/811/1995/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро ЛВ Лімітед» - Овсяної С.В., прокурора ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро ЛВ Лімітед» на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 27 травня 2024 року у справі за позовом керівника Червоноградської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Радехівської міської ради Львівської області до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро ЛВ Лімітед» про витребування із незаконного володіння, користування і розпорядження земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2023 року керівник Червоноградської окружної прокуратури Львівської області В. Купецький звернувся до Радехівського районного суду Львівської області з позовом в інтересах держави в особі Радехівської міської ради Львівської області до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро ЛВ Лімітед» про витребування з чужого незаконного володіння, користування та розпорядження земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що постановою Радехівського районного суду від 30 серпня 2021 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Вказував, що рішенням Розжалівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 29 липня 2020 року надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,00 га (із земель запасу) з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства, які розміщені в селі Розжалів Радехівського району Львівської області».

Рішенням Розжалівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 23 жовтня 2020 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства (землі с/г призначення - рілля) в селі Розжалів Радехівського району Львівської області та передати безоплатно у власність із земель комунальної власності гр. ОСОБА_2 , жителю с.Розжалів Радехівського району Львівської області земельну ділянку площею 1,0000 га (кадастровий номер земельної ділянки - :01:001:0079) для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Розжалів Радехівського району Львівської області».

Стверджував, що вищезгадані рішення сесії Розжалівської сільської ради від 29 липня 2020 року та 23 жовтня 2020 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, його затвердження та надання у власність земельної ділянки ОСОБА_2 , прийняті в умовах конфлікту інтересів.

Зазначав, що на підставі вищевказаного рішення сесії Розжалівської сільської ради від 06 листопада 2020 року зареєстрував право власності на земельну ділянку кадастровий № :01:001:0079 площею 1,0000 га в с.Розжалів Радехівського району Львівської області, про що державним реєстратором Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області внесено запис №39118993 про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 239).

Вважав, що рішення Розжалівської сільської ради від 29 липня 2020 року та 23 жовтня 2020 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, його затвердження та надання у власність земельної ділянки ОСОБА_2 прийняті в умовах конфлікту інтересів, а відтак підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої особи, об`єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства, органу місцевого самоврядування.

Крім того зазначав, що відповідач ОСОБА_2 як власник земельної ділянки - кадастровий № :01:001:0079 площею 1,0000 га в с. Розжалів Радехівського району Львівської області передав 06 листопада 2020 року строком на 7 років до 06 листопада 2027 року в оренду відповідачу ТзОВ «Агро ЛВ Лімітед» дану земельну ділянку.

Просив витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та незаконного користування і розпорядження ТзОВ «Агро Л В Лімітед» () на користь територіальної громади Радехівської міської ради Львівської області земельну ділянку площею 1,0 га, кадастровий номер :01:001:0079, що знаходиться за адресою: Львівська область, Червоноградський район (Радехівська ОТГ), с.Розжалів та стягнути з відповідачів на користь Львівської обласної прокуратури - 2684 гривні сплаченого судового збору.

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 27 травня 2024 року задоволено позов керівника Червоноградської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Радехівської міської ради Львівської області до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро ЛВ Лімітед» про витребування із незаконного володіння, користування і розпорядження земельної ділянки.

Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та незаконного користування і розпорядження ТзОВ «Агро Л В Лімітед» () на користь Радехівської міської територіальної громади в особі Радехівської міської ради Львівської області () земельну ділянку площею 1,0 га, кадастровий номер :01:001:0079, що знаходиться за адресою: Львівська область, Червоноградський район (Радехівська ОТГ), с.Розжалів.

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро ЛВ Лімітед» ( , адреса: вул. С. Стрільців, 43 с. Забужжя Львівський район, Львівська область, 80400) на користь Львівської обласної прокуратури (отримувач: Львівська обласна прокуратура, , UА0000774 у ДКС України у м.Київ (79005, м.Львів, проспект Шевченка, 17/19) з кожного по 1342 (одна тисяча триста сорок дві) гривні сплаченого судового збору.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро ЛВ Лімітед».

В апеляційній скарзі покликається на те, що звертаючись із даною позовною заявою в інтересах держави прокурор вказав, що Радехівська міська рада не здійснює захист державних інтересів, що полягає у не зверненні з відповідним позовом до суду та посилається на відповідь міської ради, в якій останні не заперечують щодо представництва інтересів громади окружною прокуратурою.

Однак зазначає, що саме лише посилання в позовній заяві на те, що орган місцевого самоврядування не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державного службовця, який займає посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.12.2018 у справі № 922/901/17 та від 31.10.2018 у справі N° 910/6814/17.

Вказує, що участь прокурора у судовому процесі має бути обґрунтована, не допускається здійснення прокурором представництва інтересів у суді особи або органу без наявності чіткого та законного обґрунтування необхідності такої участі, оскільки інакше буде порушено принцип рівності сторін при розгляді господарського спору.

Стверджує, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Аналогічну позицію висловив Верховний Суд в постанові від 30.01.2023 (справа № 260/97/22)

Просить рішення Радехівського районного суду Львівської області від 27 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро ЛВ Лімітед» - Овсяної С.В. на підтримання апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_1 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що відповідно до рішення 35 сесії 7 демократичного скликання Розжалівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 29 липня 2020 року надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,00 га (із земель запасу) з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства, які розміщені в селі Розжалів Радехівського району Львівської області» (а.с.23, Т.1).

Рішенням 37 сесії 7 демократичного скликання Розжалівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 23 жовтня 2020 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства (землі с/г призначення - рілля) в селі Розжалів Радехівського району Львівської області. Кадастровий номер земельної ділянки - :01:001:0079.

Передано безоплатно у власність із земель комунальної власності гр. ОСОБА_2 , жителю с.Розжалів Радехівського району Львівської області земельну ділянку площею 1,0000 га (кадастровий номер земельної ділянки - :01:001:0079) для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Розжалів Радехівського району Львівської області» (а.с.24, Т.1).

Як вбачається із рішення 2 позачергової сесії 8 скликання № 33 Радехівської міської ради від 11 грудня 2020 року «Про початок реорганізації Розжалівської сільської ради шляхом припинення її діяльності та приєднання до Радехівської міської ради» село Розжалів ввійшло у склад Радехівської міської територіальної громади. Згідно п.2 вказаного рішення правонаступником всього майна, прав та обов`язків Розжалівської сільської ради є Радехівська міська рада (а.с.25, Т.1).

Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 30 серпня 2021 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 грн.

Встановлено, що ОСОБА_2 , будучи депутатом Розжалівської сільської ради Радехівського району Львівської області, являючись згідно підпункту «б» п.1 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог підпункту 2 п.1 ч.1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», 29 липня 2020 р. не повідомив у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів, перед голосуванням за рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр.. « ОСОБА_2 », чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП. Крім того, ОСОБА_2 , будучи депутатом Розжалівської сільської ради Радехівського району Львівської області, являючись згідно підпункту «б» п.1 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог підпункту 2 п.1 ч.1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», 23.10.2020 р. не повідомив у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів, перед голосуванням за рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність гр.. « ОСОБА_2 », чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП. ОСОБА_2 , будучи депутатом Розжалівської сільської ради Радехівського району Львівської області, являючись згідно підпункту «б» п.1 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог підпункту 3 п.1 ч.1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», 29.07.2020 р. не вжив заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, при наявності суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, чим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, що проявилось у голосуванні «за» рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр.. « ОСОБА_2 », чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_2 , будучи депутатом Розжалівської сільської ради Радехівського району Львівської області, являючись згідно підпункту «б» п.1 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог підпункту 3 п.1 ч.1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», 29 липня 2020 р. не вжив заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, при наявності суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, чим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, що проявилось у голосуванні «за» рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність гр. « ОСОБА_2 », чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП (а.с.14-22, Т.1).

06 листопада 2020 року між ТОВ «АГРО ЛВ ЛІМІТЕД» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 1,00 га з кадастровим номером :01:001:0079. Орендодавець ОСОБА_2 , орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро ЛВ Лімітед». Як видно із п. 43 Договору такий укладений у трьох примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий в орендаря, третій в органі, який провів державну реєстрацію права оренди земельної ділянки (а.с.26-27, т.1).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05 жовтня 2023 року , №349237627 земельна ділянка площею 1,0000 га, кадастровий номер: :01:001:0079. зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 на вказаний об`єкт нерухомості зареєстроване право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі, виданий 06 листопада 2020 року ТзОВ «ЛВ Лімітед»/ ОСОБА_2 , орендар Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро ЛВ Лімітед», (а.с.28-29, Т.1).

28 вересня 2023 року керівник Червоноградської окружної прокуратури В.Купецький звернувся із запитом (в порядку ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» про надання інформації та документальних матеріалів) №14.58/03-22-4521 ВИХ.23 до Радехівської міської щодо вжиття ними заходів про витребування земельної ділянки кадастровий номер якої :01:001:0079 з чужого незаконного володіння, користування та розпорядження (а.с.31-32, Т.1).

Згідно відповіді Радехівської міської ради №2344 від 05 жовтня 2023 року, остання, не зверталась до суду із позовною заявою про витребування земельної ділянки кадастровий номер якої :01:001:0079 з чужого незаконного володіння, користування та розпорядження. Крім того, Радехівська міська рада повідомила, що не заперечує, щодо звернення Червоноградською окружною прокуратурою з такою позовною заявою до суду в її інтересах (а.с.33-34, Т.1).

Відповідно до повідомлення керівника Червоноградської окружної прокуратури В.Купецького від 16 жовтня 2023 року №14.58/03-22-4767 ВИХ -23 - Червоноградська окружна прокуратура повідомила Радехівську міську раду про прийняте ними рішення представництва інтересів Радехівської міської ради та звернення до Радехівського районного суду Львівської області з позовом про витребування із незаконного володіння ОСОБА_2 та незаконного користування і розпорядження ТзОВ «Агро ЛВ Лімітед» на користь територіальної громади Радехівської міської ради Львівської області земельної ділянки площею 1,0 га, кадастровий номер :01:001:0079 (а.с.38, Т.1).

Вартість земельної ділянки, площею 1,0 га, кадастровий номер :01:001:0079, яка знаходиться в с.Розжалів Червоноградського району Львівської області, згідно Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості - земельної ділянки, від 08 листопада 2023 року, унікальний реєстраційний номер 201-06710191, сформованої в єдиній базі даних звітів про оцінку Фонду Державного майна України, становить 100136.10 гривень (а.с.46-48, Т.1).

Як вбачається із наказу Офісу Генерального Прокурора № 48К від 03 травня 2022 року ОСОБА_3 призначено на посаду керівника Червоноградської окружної прокуратури Львівської області строком на п`ять років з 04 травня 2022 року (а.с.45, Т.1).

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац другий частини другої статті 45 ЦПК України у редакції, чинній на час подання позову).

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для їхнього захисту, але не подав відповідний позов у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду, повинен обґрунтувати бездіяльність компетентного органу. Для встановлення того, які дії вчинить останній, прокурор до нього звертається до подання позову у порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", фактично надаючи цьому органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом перевірки виявлених прокурором фактів порушення законодавства, а також вчинення дій для виправлення цих порушень, зокрема подання позову чи повідомлення прокурора про відсутність порушень, які вимагають звернення до суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (пункти 38, 39)).

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або мало стати відомо про можливе порушення інтересів держави, є бездіяльністю відповідного органу. Розумність вказаного строку визначає суд з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи через можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також з урахуванням таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (пункт 40)).

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що при зверненні із вказаним позовом до суду, прокурор дотримався порядку передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", оскільки Радехівська міська рада Львівської області протягом розумного строку, після отримання повідомлення, самостійно не звернулася до суду з позовом в інтересах держави, тому це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва прокурором інтересів держави.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 3 ст. 32 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів Національної поліції, органів прокуратури, органів Служби безпеки України, Бюро економічної безпеки України, Національного банку України, Національного антикорупційного бюро України, Національного агентства з питань запобігання корупції, приватних виконавців, адвокатів, нотаріусів інформація з Державного реєстру прав у зв`язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, надається за суб`єктом права чи за об`єктом нерухомого майна в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру прав, за умови ідентифікації відповідної посадової особи за допомогою кваліфікованого електронного підпису відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Порядок доступу до Державного реєстру прав визначається Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 16 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» формування заяв у сфері державної реєстрації прав та/або їх реєстрація проводиться у базі даних заяв. При прийнятті заяв у паперовій формі обов`язково виготовляються електронні копії документів, поданих заявником для проведення реєстраційних дій. Електронні копії документів виготовляються шляхом сканування з подальшим їх розміщенням у Державному реєстрі прав.

Так, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.10.2023, №349237627 та Договір оренди від 06.11.2020 отримані з реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі відповідного доступу до вказаного Реєстру, згідно ст. 32 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» прокурором Червоноградської окружної прокуратури Проць О.Б., водночас, згідно ст. 16 вказаного закону, сканований Договір оренди, на підставі якого проведено реєстраційну дію, розміщені в Державному реєстрі прав.

Таким чином, позиція представника відповідача ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» щодо того, що договір оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0079 та інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно є недопустимим доказом не заслуговує на увагу, оскільки прокурор діяв в межав своїх службових повноважень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно із пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради здійснюється вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Судом встановлено, що рішенням Розжалівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 29 липня 2020 року надано дозвіл гр. ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 1,00 га з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розміщена в с.Розжалів Радехівського району Львівської області, а рішенням Розжалівської сільської ради Радехівського району Львівської області 37 сесії 7 демократичного скликання від 23 жовтня 2020 року, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 1,0000 га, для ведення особистого селянського господарства (землі с/г призначення-рілля) в с. Розжалів Радехівського р-ну Львівської області :01:001:0079. Передано безоплатно у власність із земель комунальної власності гр ОСОБА_2 , жителю с. Розжалів Радехівського району Львівської області земельну ділянку площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Розжалів Радехівського району Львівської області.

Згідно із частиною другою статті 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Відповідно до статті 67 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об`єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства, органу місцевого самоврядування. Правочин, укладений внаслідок порушення вимог цього Закону, може бути визнаним недійсним.

За змістом частини першої статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом.

Так, позиція відповідача ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» про те, що наявність у депутата сільської ради реального конфлікту інтересів не є підставою для визнання рішення протиправним та скасування не є правовою, оскільки, певна кількість депутатів входить до постійної комісії, яка в обов`язковому порядку має бути створена відповідною радою, саме для запобігання та урегулювання конфлікту інтересів у депутата ради.

Для встановлення порушення процедури прийняття рішення, визначальним є сам факт участі депутата у голосуванні за наявності конфлікту інтересів (незалежно потенційного чи реального), а не вплив такого голосування на прийняте рішення з урахуванням наявності кваліфікованої більшості, необхідної для прийняття позитивного рішення колегіальним органом.

Прийняте в умовах реального конфлікту інтересів у одного з депутатів рішення органу місцевого самоврядування компрометує, спаплюжує таке рішення, та, як наслідок, нівелює довіру суспільства до органів місцевого самоврядування в цілому. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 442/730/17).

Згідно постанови Радехівського районного суду Львівської області від 30.08.2021, ОСОБА_2 будучи депутатом Розжалівської сільської ради Радехівського району Львівської області, не вжив заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, при наявності суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, що проявилось у голосуванні «за» рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. « ОСОБА_2 », «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. « ОСОБА_2 ». ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 КУпАП, ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Для встановлення порушення процедури прийняття рішення, визначальним є сам факт участі депутата ОСОБА_2 у голосуванні за наявності конфлікту інтересів (незалежно потенційного чи реального), а не вплив такого голосування на прийняте рішення з урахуванням наявності кваліфікованої більшості, необхідної для прийняття позитивного рішення колегіальним органом. Тому, прийняте в умовах реального конфлікту інтересів у одного з депутатів рішення органу місцевого самоврядування компрометує таке рішення, та, як наслідок, нівелює довіру суспільства до органів місцевого самоврядування в цілому.

Зазначені висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 442/730/17.

Отже, рішення Розжалівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 29 липня 2020 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр.« ОСОБА_2 » та від 23 жовтня 2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність гр.« ОСОБА_2 » є незаконним, оскільки такі прийняті з порушенням законодавства про запобігання корупції та місцеве самоврядування в Україні, а також прийняті в умовах конфлікту інтересів одного з депутатів, який голосував за його прийняття, при цьому інші депутати не вчинили жодних дій для врегулювання конфлікту.

Положеннями частини п`ятої статті 16 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з частиною восьмою статті 60 ЗУ "Про місцеве самоврядування" право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності (частина п`ята статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Виключно на пленарних засіданнях сільської ради відповідно до закону приймаються рішення щодо відчуження комунального майна та вирішуються питання регулювання земельних відносин (пункти 30 і 34 статті 26 вказаного Закону).

Воля територіальної громади як власника, може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади. ПОСТАНОВА 24 січня 2024 року справа № 379/818/22 провадження № 61-15064св23.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 916/2129/15, від 25 січня 2017 року у справі № 916/2131/15, а також постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 916/2130/15.

Розжалівська сільська рада була уповноважена діяти від імені та в інтересах територіальної громади с. Розжалів як власника земельної ділянки виключно відповідно до закону, тобто у визначених ним спосіб і межах, враховуючи обмеження та заборони, зокрема ті, що передбачені ЗК України.

Встановивши, що спірна земельна ділянка вибула з володіння територіальної громади незаконно, зокрема, у зв?язку із прийняттям рішення в умовах конфлікту інтересів, на підставі яких за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку, такі дії не можуть бути оцінені як вираження волі територіальної громади, тому відчужене таким чином майно земельна ділянка, підлягає поверненню на підставі статей 387-388 ЦК України.

Прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України). Отже, правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

У сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у цій справі пов`язані з вибуттям земельної ділянки з власності територіальної громади та становлять суспільний інтерес. Оцінюючи наявність підстав для втручання у право відповідача ТОВ «Агро ЛВ Лімітед», як добросовісного набувача, на мирне володіння майном, в цій справі суд враховуючи, що Розжалівська сільська рада розпорядилася належною територіальній громаді земельною ділянкою з порушенням вимог закону, приходить до переконання, що звернення прокурора із зазначеним позовом відповідає суспільним інтересам та є пропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном, оскільки полягає у відновленні законності при вирішенні вибуття з власності територіальної громади земельних ділянок та їх повернення у власність держави для задоволення потреб територіальної громади.

Вказане узгоджується із Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.08.2020 року у справі № 299/2739/17).

Згідно з частиною першою статті 68 Закону України «Про запобігання корупції» фізичні та юридичні особи, права яких порушено внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення і яким завдано моральної або майнової шкоди, збитків, мають право на відновлення прав, відшкодування збитків, шкоди в установленому законом порядку.

ТОВ «АГРО ЛВ ЛІМІТЕД» як орендар спірної земельної ділянки має право ставити питання про порушення умов договору перед орендодавцем, тому у суду відсутні підстави вважати, що витребування земельної ділянки спричинить надмірний тягар для останнього її набувача.

Покликання представника відповідача ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» на врахування висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 761/17142/15-ц є безпідставними, оскільки висновки у цій справі, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними.

Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, відповідно до закріпленого у статті 387 ЦК України правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.

Власник із дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Для витребування нерухомого майна оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (пункт 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16, провадження №14-208цс18).

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Судом встановлено, що в результаті того, що Розжалівська сільська рада прийняла незаконні рішення, спірні земельні ділянки вибули з володіння власника територіальної громади поза її волею, водночас, Радехівська міська рада як правонаступник прав та обов`язків Розжалівської сільської ради відповідного реагування не вчиняла.

Спірна земельна ділянка повинна бути повернута у власність Радехівської міської ради, оскільки рішення Розжалівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 29.07.2020 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр.« ОСОБА_2 » та від 23.10.2020 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність гр.« ОСОБА_2 » є незаконним, так як ОСОБА_2 неправомірно здобув земельну ділянку кадастровий № :01:001:0079.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого про наявність правових підстав для витребування спірної земельної ділянки у порядку статті 388 ЦК України.

В той же час, особа, яка зверталася до органу місцевого самоврядування з відповідною заявою про набуття права чи визнання такого права, не позбавлена можливості звернутися до відповідного органу про розгляд такої заяви у встановленому законом порядку, оскільки порушення, допущене радою при прийнятті оскаржуваного рішення не є перешкодою для повторного розгляду вказаного питання із дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Закон, за наявності визначених ст. 387, ст. 388 ЦК України умов, не обмежує абсолютне право власника на витребування належного йому майна із незаконного володіння, зокрема чинністю/нечинністю договорів чи інших правочинів, стороною яких не є власник. Витребування спірної земельної ділянки тільки у відповідача ОСОБА_2 не призведе до припинення незаконного володіння цією ділянкою з боку ТзОВ «Агро Л В Лімітед» та її повернення у фактичне володіння Радехівської міської ради, оскільки не буде ефективним та достатнім способом захисту.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції правильно виходив з того, що орендар земельної ділянки безумовно є її володільцем, а відтак безпосередньо порушує права дійсного її власника, тому при наявності підстав для витребування земельної ділянки у відповідача ОСОБА_2 , існують також підстави для її витребування від особи, якій вона передана в оренду ТзОВ «Агро Л В Лімітед» та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що сам факт прийняття органом рішення про передачу земельної ділянки у власність фізичній чи юридичній особі незалежно від того - визнано вказане рішення в подальшому протиправним та скасовано чи ні - є підтвердженням того, що ділянка вибула з володіння громади (держави) з її волі, а наявність у діях власника майна волі на передачу майна у власність іншої особи та права його відчужувати виключає можливість витребування майна від добросовісного набувача не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Згідно із частиною другою статті 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права-брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Відповідно до статті 67 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно- правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об`єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства, органу місцевого самоврядування. Правочин, укладений внаслідок порушення вимог цього Закону, може бути визнаним недійсним.

За змістом частини першої статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом.

Для встановлення порушення процедури прийняття рішення, визначальним є сам факт участі депутата у голосуванні за наявності конфлікту інтересів (незалежно потенційного чи реального), а не вплив такого голосування на прийняте рішення з урахуванням наявності кваліфікованої більшості, необхідної для прийняття позитивного рішення колегіальним органом.

Прийняте в умовах реального конфлікту інтересів у одного з депутатів рішення органу місцевого самоврядування компрометує, спаплюжує таке рішення, та, як наслідок нівелює довіру суспільства до органів місцевого самоврядування в цілому Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 442/730/17.

У справі №451/1483/23 встановлено, що згідно з постановою Радехівського районного суду Львівської області від 30.08.2021, у справі №451/1140/21, ОСОБА_2 , будучи депутатом Розжалівської сільської ради Радехівського району Львівської області, не вжив заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, при наявності суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, що проявилось у голосуванні «ЗА» рішення від 29.07.2020 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства громадянину « ОСОБА_2 », та голосував «ЗА» рішення від 23.10.2020 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність громадянину « ОСОБА_2 ». ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.І ст. 172-7 КУпАП, ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Отже, рішення Розжалівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 29 липня 2020 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства громадянину « ОСОБА_2 » та від 23.10.2020 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність громадянину « ОСОБА_2 » є незаконними, оскільки такі прийняті з порушенням Закону України «Про запобігання корупції» та Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні», а такожїцприйняті в умовах конфлікту інтересів одного з депутатів, яка голосувала за його прийняття, при цьому інші депутати не вчинили жодних дій для врегулювання конфлікту.

У постанові Верховного Суду від 24.01.2024 справа № 379/818/22 зазначено, що воля територіальної громади як власника, може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 916/2129/15, від 25 січня 2017 року у справі №916/2131/15, а також у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 916/2130/15.

Розжалівська сільська рада була уповноваженою діяти від імені та в інтересах територіальної громади с. Розжалів як власника земельної ділянки виключно відповідно до закону, тобто у визначених ним спосіб і межах, враховуючи обмеження та заборони, зокрема ті, що передбачені Земельним кодексом України.

Встановивши, що спірна земельна ділянка вибула з володіння територіальної громади незаконно, зокрема, у зв`язку із прийняттям рішення в умовах конфлікту інтересів, на підставі яких за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку, такі дії не можуть бути оцінені як вираження волі територіальної громади, тому відчужене таким чином майно - земельна ділянка, підлягає витребуванню на підставі статей 387-388 ЦК України.

Правовідносини у цій справі пов`язані з вибуттям земельної ділянки з власності територіальної громади та становлять суспільний інтерес. Оцінюючи наявність підстав ддя втручання у право відповідача ТзОВ «Агро JIB Лімітед»,враховуючи, що Розжалівська сільська рада розпорядилася належною територіальній громаді земельною ділянкою з порушенням вимог закону, як добросовісного набувача, на мирне володіння майном, в цій справі суд першої інстанції прийшов до переконання, що звернення прокурора із зазначеним позовом відповідає суспільним інтересам та є пропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном, оскільки полягає у відновленні законності при вирішенні питання вибуття з власності територіальної громади земельних ділянок та їх повернення у власність держави для задоволення потреб територіальної громади.

Вказане узгоджується із постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.08.2020 року у справі № 299/2739/17.

Згідно з частиною першою статті 68 Закону України «Про запобігання корупції» фізичні та юридичні особи, права яких порушено внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення і яким завдано моральної або майнової шкоди, збитків, мають право на відновлення прав, відшкодування збитків, шкоди в установленому законом порядку.

Покликання апелянтом на врахування висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12.02.2020 у справі № 761/17142/15-ц є безпідставними, оскільки висновки у цій справі, а також встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро ЛВ Лімітед» - залишити без задоволення.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 27 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.