Справа № 462/1594/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

05 грудня 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Мельник А.-В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лазора А.О. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лазор А.О. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить вирішити питання про судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 58976,58 грн та витрати на сплату судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції щодо оскарження ухвали про забезпечення позову на суму 1211,20 грн. Заява мотивована тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14.11.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. При поданні позовної заяви позивачем зазначався попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, а саме за підготовку позовної заяви - 10000, 00 грн та 20000,00 грн, які очікує понести. Попередній розрахунок судових витрат обчислюється з урахуванням умов укладеного договору про надання правової допомоги з розрахунку 1000,00 грн за одну годину фактично витраченого часу на підготовку необхідних документів та на представництво інтересів позивача у судовому засіданні та окремо оплачується гонорар успіху у розмірі 5% від суми, яка підлягає стягненню. У зв`язку з наведеним, просить заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомили. Представник позивача подав заяву, у якій заяву про ухвалення додаткового рішення у справі підтримав та просив розглядати таку без його участі. Просив заяву задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, вивчивши матеріали справи №462/1594/24, суд виходить з такого.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 325 /дванадцять тисяч триста двадцять п`ять/ доларів США та 4726 грн 98 коп судового збору. 20.11.2024 представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат, понесених на отримання професійної правничої допомоги, у розмірі 58976,58 грн та витрати на сплату судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції щодо оскарження ухвали про забезпечення позову на суму 1211,20 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 надано: договір про надання правової допомоги №05/01 від 05.01.2024, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №05/01 від 05.01.2024, протокол погодження договірної ціни по договору про надання правової допомоги №05/01 від 05.01.2024 та додаткової угоди №1 від 19.02.2024, акт про надання правової допомоги №1/462/1594/24 від 15.11.2024 та акт про надання правової допомоги №2/462/1594/24 від 15.11.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Окрім цього, ч.3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

05 січня 2024 року позивач уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Лазорем А.О.

Відповідно до Актів про надання правової допомоги, вартість наданих послуг складає 58976,58 грн.

Відповідно до акту про надання правової допомоги №1/462/1594/24 від 15.11.2024 розмір наданої правової допомоги становить 30000,00 грн, а саме: підготовка та подання касаційної скарги на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 01.03.2024 та постанову Львівського апеляційного суду від 20.05.2024 щодо відмови у вжитті заходів забезпечення позову 10000,00 грн; підготовка та подання апеляційної скарги на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 01.03.2024 щодо відмови у вжитті заходів забезпечення позову 10000,00 грн; підготовка та подання заяви про забезпечення позову від 26.02.2024 - 10000,00 грн.

Згідно з актом про надання правової допомоги №2/462/1594/24 від 15.11.2024 розмір наданої правової допомоги становить 37976,58 грн, а саме: представництво інтересів в одному судовому засіданні 2500,00 грн; підготовка та подання позовної заяви 10000,00 грн; представництво інтересів у суді першої інстанції, який складається з фіксованого розміру відповідно до договору №05/01 від 05.01.2024 з відповідними змінами: 5% від 12325,00 доларів США обчислений в гривневому еквіваленті станом на дату прийняття рішення 14.11.2024 25476,58 грн.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд вважає, що заявлені представником позивача витрати на оплату послуг правничої допомоги в розмірі 58976,58 гривень за участь у даній цивільній справі не можуть вважатись розумними та співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України у їх системному зв`язку сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності і справедливості і можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносин на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це («заборонено законом»), або якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту чи суті відносин між сторонами.

Отже, свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес). Реалізуючи принцип свободи договору, сторони не вправі змінювати імперативну вимогу закону щодо предмета договору про надання юридичних послуг шляхом визначення в безпосередній чи завуальованій формі результат розгляду справи судом як складову предмета договору про надання юридичних послуг.

Таке обмеження жодним чином не звужує зміст та обсяг права сторін договору у цій справі самостійно визначати прийнятні для них умови оплати послуг за договором, загальну вартість послуг тощо.

Судове рішення не належить до об`єктів цивільних прав (частина перша статті 177 ЦК України), а його ухвалення у конкретній справі не є результатом наданих адвокатами сторін послуг, а тому не може бути предметом договору (частина перша статті 638 цього Кодексу).

Включення в умови договору про надання юридичних послуг пункту про винагороду адвокату за досягнення позитивного рішення суду суперечить основним засадам здійснення правосуддя в Україні, актам цивільного законодавства, у зв`язку з чим та в силу положень частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним за пред`явленим стороною договору позовом.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання позову, заяв та значимості таких дій у справі, участь у судових засіданнях, виходячи з її конкретних обставин, а також часу витраченого на представництво інтересів позивача в суді, з урахуванням стягнення з відповідача заборгованості у значному розмірі, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 58976,58 гривень є завищеними, приходить до висновку про стягнення цих витрат у розмірі 10 000 гривень.

Щодо витрат на сплату судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції щодо оскарження ухвали про забезпечення позову на суму 1211,20 грн суду зазначає наступне.

Згідно статті ст.141 ЦПК України судовий збір покладається у разі відмови в позові на позивача, тому понесені позивачем судові витрати на судовий збір щодо оскарження ухвали про забезпечення позову не компенсуються у зв`язку із відмовою у задоволенні такої заяви.

Керуючись ст.ст. 141, 246, 259, 263-265, 268, 270, 273, 352-355 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) гривень понесених витрат на правничу допомогу.

В решті вимог відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: