Справа № 185/7356/24
Провадження № 2/185/3963/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря судового засідання Мінарської О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :

11 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувсядо суду з позовною заявою до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якій просив суд скасувати арешт та оголошення заборони на майна, накладений на підставі постанови Державного виконавця Павлоградського міського відділу виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції Негреба О.В. від 22.02.2022 року, на квартиру АДРЕСА_1 та гараж № НОМЕР_1 в ГК «Автолюбитель-1», згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження серія ПВЛ №0094 від 22.02.2003 року.

Позов обґрунтований тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . На теперішній час позивач позбавлений реалізувати своє право на продаж вищезазначеної квартири, оскільки є постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 22.02.2002 року, згідно виконавчого листа №АЕ-24 від 05.01.1994 року, виданого Павлоградським міськрайонним судом, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів в розмірі 1/4 частині.

У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просила суд розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності, при вирішенні питання поклався на розсуд суду.

На підставіч. 2 ст. 247 ЦПК України ухвалити фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови №АЕ-24/94 від 05 січня 1994 року Павлоградського міського суду Дніпропетровської області, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу.

Відповідно до листа від 07.06.2024 року №28.18/125071, наданого Павлоградським відділом державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що станом на 07.06.2024 року у відділі відсутні відкриті провадження, де стороною-боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також відсутні архівні записи про виконавчі провадження, що були відкриті до 2017 року.Щодо арешту майна боржника згідно постанови від 22.02.2002 року ПВР №0094, Відділом повідомлено про відсутність запитуваної інформації позивачем, у зв`язку із знищенням архіву (за закінченням терміну зберігання виконавчих проваджень в 3 роки).

Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 лютого 2002 року серія ПВЛ № 0094, державним виконавцем Павлоградського міського відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 та гараж № НОМЕР_1 в ГК «Автолюбитель-1».

Відповідно до довідки, наданої КП Павлоградським МБТІ від 04 червня 2024 року № 15131, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 , станом на 06.01.1997р. Павлоградським відділом по обліку та розподілу житлової площі та записано в реєстрову книгу № 10-13-71. Згідно постанови відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції ПВЛ №0094 від 22.02.2000р. на вищезазначену квартиру накладено арешт.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 .

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом гараж № НОМЕР_1 в ГК «Автолюбитель-1» належить ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Відповідно до 321 ЦК України встановлює принцип непорушності права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до 392 ЦК України закріплює право власника майна на пред`явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», який діє на даний час,особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», який діє на даний час, встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Таким чином, позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майната оголошення заборони на його відчуження.

Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Керуючись ст. 259 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 та гараж № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Автолюбитель-1» з забороною його відчуження, що належать ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Павлоградського міського відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції Негребою О.В. від 22 лютого 2002 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Учасники справи:

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації : АДРЕСА_2 .

Відповідач: Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , місце знаходження : Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська, 338.

Суддя С. Г. Юдіна