г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2981/23
Номер провадження 2/213/56/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Мазуренка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Дударєвої В.С.,

за відсутності учасників справи,

розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області заочно цивільну справу №213/2981/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 08 листопада 2019 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №213/4251/19 видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 29 жовтня 2019 року і до повноліття дитини. 12 грудня 2019 року було відкрито виконавче провадження за вищевказаним судовим наказом.

Рішенням Виконкому Інгулецької районної у місті ради від 18 березня 2020 року визначено місце проживання сина ОСОБА_4 з батьком - ОСОБА_1 .

На даний час син проживає разом із ним, тому просить припинити стягнення з нього аліментів за рішенням суду у справі №213/4251/19.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача ОСОБА_5 в ході судового розгляду надав пояснення в яких підтвердив всі обставини, які викладені в позові, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву щодо позову не надала. Судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи без участі відповідача.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Ухвалою суду від 21 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 21 серпня 2023 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 22 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Дослідив матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.12).

08 листопада 2019 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №213/4251/19 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 29 жовтня 2019 року і до повноліття дитини та на підставі наказу відкрито виконавче провадження №60876117 від 12 грудня 2019 року (а.с.7)

Рішенням Виконкому Інгулецької районної у місті ради №75 від 18 березня 2020 року визначено місце проживання сина ОСОБА_4 , 2007 року народження з батьком - ОСОБА_1 (а.с.16).

Як видно з характеристики, виданої ОСББ "Інгулець-Сонячна 5" ОСОБА_1 характеризується як порядна, ввічлива людина, постійно піклується сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Відповідно до довідок, витягу з реєстру територіальної громади в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та мешкають: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (а.с.13,14,15,17).

ОСОБА_1 з 26 лютого 2022 року перебуває на військовій службі (а.с.8).

Свідок ОСОБА_3 в ході розгляду справи надав пояснення, відповідно до яких він є сином сторін та з зими 2020 року мешкає разом із батьком ОСОБА_1 , який повністю його утримує. Мати бачив в останній раз весною 2020 року та лише два рази вона йому давала кошти.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які врегульовані Сімейним Кодексом України.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Ст.180 СК України зобов`язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122 та 125 цього Кодексу.

Згідно ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ст.179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

В п.17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), що за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Оскільки неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з батьком - позивачем у справі та повністю знаходиться на його утриманні, мати дитини - ОСОБА_2 мешкає окремо та матеріально не утримує сина, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для припинення стягнення аліментів з позивача на утримання дитини.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу, зокрема належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та те, що позов пред`явлений в інтересах дитини суд вважає, шо позов підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ч. ч. 1,6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати у виді судового збору, у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» на час пред`явлення позову, що становить 1 073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 179, 181, 182, 273 СК України, ст. ст. 12, 13, 49, 81, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 29 жовтня 2019 року і до повноліття дитини, на підставі судового наказу, виданого 08 листопада 2019 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №213/4251/19.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання чи перебування невідоме.

Дата складення повного тексту судового рішення 16 січня 2024 року.

Суддя В.В. Мазуренко