Номер провадження № 2/521/5505/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників справи:

від ОСОБА_1 не з`явився;

від ОСОБА_2 не з`явилася;

від ОСОБА_3 не з`явилася.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про зміну розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У липні 2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, у якій, зокрема, позивач просить суд:

1)Змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 19.04.2013 року по справі №497/821/13-ц та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2)Змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 22.04.2024 року по справі №521/2089/24 та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення ОСОБА_6 трьох років, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач вказав, що він є військовослужбовцем, та його грошове забезпечення складає 54972 грн. щомісячно, відтак кожного місяця з його доходу на утримання дітей та другої дружини перераховується 75% від його зарплатні та у залишку залишається лише 13536 грн. 86 коп. щомісяця, що є для його прожиття недостатньою сумою, оскільки він винаймає житло за 7000 грн. у зв`язку із відсутністю власного. Отже, за доводами позивача, сума у розмірі 6536 грн. 85 коп., яка у позивача залишається після сплати аліментів та найму житла є недостатньою для задоволення його життєвих потреб.

Посилаючись на те, що кошти, які стягуються на потреби дітей та ОСОБА_3 є такими, що перевищують їх потреби, а також на вимоги ст. 182 СК України, позивач просив зменшити розмір стягуваних з нього за рішеннями судів аліментів.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.

31.07.2024 року ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/11675/24 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів за правилами загального позовного провадження, призначено дату підготовчого судового засідання.

24.10.2024 року ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/11675/24 було закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду по суті позовних вимог.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 08.10.2024 року через канцелярію подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання також не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 11.10.2024 року також подала заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечувала.

Розглянувши заяви позивача та відповідача 2 про розгляд справи без їх участі, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення та вирішив проводити розгляд справи без участі позивача та відповідача 2.

Відповідач ОСОБА_2 на розгляд справи повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення останній ухвали про відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду. Про причини неявки до суду не повідомила, будь-яких заяв або клопотань не надала.

Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

У зв`язку із неявкою сторін учасників справи, згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів потребують часткового задоволення, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_5 , про що Центрально Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції управління юстиції у Дніпропетровській області видане свідоцтво про народження від 09.08.2011 року НОМЕР_3 , а/з №693.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 16.04.2013 року у справі №497/624/13-ц шлюб, зареєстрований 30.07.2005 року, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 Відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, а/з №68 було розірвано.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 19.04.2013 року у справі №497/821/13-ц з ОСОБА_1 на користь на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше розміру, встановленому законом для дитини відповідного віку, починаючи з 03.04.2013 року до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

08.08.2023 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 08.08.2023 року було видане свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_4 , за яким шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилася донька ОСОБА_6 , про що Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видане відповідне свідоцтво про народження від 11.01.2024 року, НОМЕР_5 , а/з №24.

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 22.04.2024 року у справі №521/2089/24 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16.02.2024 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 16.02.2024 року до досягнення ОСОБА_6 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На виконання вказаного рішення, Малиновським районним судом міста Одеси було видано виконавчі листи.

Також у матеріалах справи наявний договір найму (оренди) житла, укладений 25.12.2023 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , за умовами якого ОСОБА_7 передала в оренду ОСОБА_1 однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 строком на 1 рік; ціна договору становить 7000 грн.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що у ОСОБА_1 будь-яке нерухоме майно відсутнє.

Згідно довідки від 11.06.2024 року №6/67/523 виданої ОСОБА_1 , його грошове забезпечення у Військовій академії складає 135368 грн. 53 коп. за період з березня 2024 року по червень 2024 року.

Інших належних та допустимих письмових доказів стосовно спірних правовідносин між сторонами, матеріали справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для зменшення розміру аліментів, належних до стягнення з відповідача, встановлених рішеннями Болградського районного суду Одеської області від 19.04.2013 року у справі №497/821/13-ц та Малиновського районного суду міста Одеси від 22.04.2024 року по справі №521/2089/24.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права під час вирішення справи по суті позовних вимог.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно із положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09.09.2021 року у справі № 554/3355/20 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У даній справі, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 послався на те, що його матеріальний стан є вкрай тяжким, оскільки фактично 75 % своїх доходів він, за рішеннями судів сплачує на утримання двох дітей від різних шлюбів та дружини ОСОБА_3 до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відтак, з урахуванням того, що він винаймає житло, оскільки у нього власне житло відсутнє, коштів, які залишаються у нього після сплати всіх необхідних платежів не вистачає на забезпечення достатнього рівня життя.

На підтвердження своєї позиції позивачем до позову було додано довідку про його доходи, відповідно до якої останній за період з березня 2024 року по червень 2024 року отримав заробітну платню у розмірі 135368 грн. 53 коп., а також договір оренди квартири, відповідно до якого позивачем сплачується орендна плата у розмірі 7000 грн.

Як було викладено судом раніше за текстом рішення, ст. 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 року у справі № 727/1599/22, від 10.10.2023 року у справі № № 682/2454/22.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, як встановлено судом, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 - Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, ст. 183 - Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст. 184 - Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі).

Також суд зазначає, що як визначено ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

За таких обставин, враховуючи наявні у матеріалах справи докази, а саме те, що у позивача від іншого шлюбу народилася друга дитина за умови сплати ним аліментів на першу дитину від першого шлюбу, а також стягнення з позивача на утримання дружини до досягненню дитиною трьохрічного віку аліментів у розмірі 1/4 від його доходу, суд вважає, що позивач несе надмірний тягар по утриманню двох неповнолітніх дітей та дружини, з народженням другої дитини змінився сімейний стан позивача та вказана обставина є самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних із нього аліментів, а тому, позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.06.2024 року у справі № 686/22677/23.

Водночас, суд зазначає, що зменшення розміру аліментів на утримання кожної дитини з 1/4 до 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, а також зменшення аліментів на утримання дружини з 1/4 до 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, про що просить позивач у суду не відповідатиме загальним засадам регулювання сімейних відносин справедливості, добросовісності та розумності, водночас зменшення розміру аліментів на утримання кожної дитини з 1/4 до 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, а також зменшення аліментів на утримання дружини з 1/4 до 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно відповідатиме вказаним принципам, з огляду на що позовні вимоги позивача потребують часткового задоволення.

Тим більш, що у цьому випадку розмір аліментів, що буде стягуватися з позивача щомісячно не перевищуватиме 70 відсотків від його загального доходу.

Враховуючи наведене, суд виснує про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідачі як отримувачі аліментів звільнені від сплати судового збору згідно із положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з огляду на що з останніх судовий збір в частині задоволених позовних вимог на користь позивача не стягується.

На підставі викладеного та керуючись ст. 181, 182, 192 СК України, ст. 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 247, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, Малиновський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про зменшення розміру аліментів.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Болградського районного суду Одеської області від 19.04.2013 року по справі №497/821/13-ц з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 (однієї шостої) частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зменшити розмір аліментів, що стягуються за заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 22.04.2024 року по справі №521/2089/24 з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 до 1/6 (однієї шостої) частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зменшити розмір аліментів, що стягуються за заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 22.04.2024 року по справі №521/2089/24 з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на її утримання з 1/4 до 1/6 (однієї шостої) частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В іншій частині позову - відмовити.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.12.2024 року.

Суддя: Н.О. Шевчук