Номер провадження: 22-ц/813/2550/24
Справа № 521/6598/23
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н.В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Булацевської Я.В.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

представник позивача - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 травня 2023 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення 3 відсотків, інфляційних збитків,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення 3 відсотків, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України. Представник позивача вказав, що 21.04.2011 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 1519/2-1493/11 було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , у загальному розмірі 866842,85 грн., 1700,00 грн - судовий збір, 120 грн. витрати на ІТЗ. Представник вказав, що згідно Кредитного договору, процентна ставка становить 11,5 процентів річних. Представник вказує, що відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, та не виконує ухвалене рішення Малиновського районного суду м. Одеси, від 21.04.2011 року. Також, представник вказав, що згідно ухвали Малиновського районного суду м. Одеси, від 19.10.2020 року, було замінено стягувача у справі № 1519/2-1493/11 на ТОВ «Вердикт Капітал» Представник позивача вказує, що позивач має право на стягнення з відповідача заборгованості, розраховану на підставі ст. 625 ЦК України, а саме: -Нараховані 3 відсотки річних 53293,02 грн; -Втрати від інфляції 161615,22 грн., а тому просив суд стягнути її з відповідача на користь відповідача ТОВ «Вердикт Капітал». Крім того, представник просив суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 21900,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3223,62 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 травня 2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення 3 відсотків, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України, задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» інфляційні втрати у загальному розмірі 214908,24 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» витрати зі сплати судового збору у розмірі 3223,62 грн. В задоволенні іншої частини вимог, відмовлено.

При винесенні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції виходив з такого мотивування, що 21.04.2011 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 1519/2-1493/11 було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , у загальному розмірі 866842,85 грн., 1700,00 грн - судовий збір, 120 грн витрати на ІТЗ (а. с. 33 35). Згідно Кредитного договору, процентна ставка становить 11,5 процентів річних (а. с. 8 18). Представник вказує, що відповідачі неналежно виконують взяті на себе зобов`язання, та не виконують ухвалене рішення Малиновського районного суду м. Одеси, від 21.04.2011 року. На спростування зазначеного матеріали справи не містять жодних доказів.

Згідно ухвали Малиновського районного суду м. Одеси, від 19.10.2020 року, було замінено стягувача у справі № 1519/2-1493/11 на ТОВ «Вердикт Капітал» (а. с. 36 37). Згідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість за відповідачами, розрахована на підставі ст. 625 ЦК України, складає: - Нараховані 3 відсотки річних 53293,02 грн; - Втрати від інфляції 161615,22 грн (а. с. 7).

За таких обставин, суд прийшов до висновку про стягнення заборгованості за ст. 625 ЦК України, згідно до наданого розрахунку заборгованості, а саме: за період з 07.02.2020 року по 23.02.2022 року. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Щодо судових витрат на правничу допомогу суд першої інстанції зазначав наступне, що до матеріалів справи не долучено жодного доказу про перерахування коштів у сумі 21900 грн. через банківську установу з рахунків ТОВ «Вердикт Капітал» на рахунки Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» за надання послуг з правничої допомоги саме по зазначеній, а не по іншій, справі. Таким чином, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, позивачем не надано до суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Також, заявляючи вимогу про стягнення, позивачем не доведено розміру витрат на оплату послуг адвоката та, що він є співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Не долучено до матеріалів справи і ордер адвоката. Не долучено і доказів того, кому саме було оплачено та чи було взагалі оплачено заявлену до стягнення суму у розмірі 21900 грн. Отже, як вбачається з наведеного, суд детально вивчив всі копії документів, долучених позивачем до позову на підтвердження стягнення коштів на правничу допомогу. Враховуючи викладене, з огляду на предмет спору та її малозначний характер, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення розміру витрат на правничу допомогу, у сумі 21900 грн.

Короткий виклад вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій останній просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного не з`ясувавши обставин справи, а саме інформації щодо відповідачів, не врахував, що на час подання позовної заяви 23 березня 2023 року ОСОБА_2 вважався померлим від 07.11.2019 року, через що прийняв оскаржуване рішення і помилково стягнув з померлого 3% річних та інфляційних втрат, що суперечить п.1 ч. 1 ст.255 ЦПК України.

Вказує, що ОСОБА_2 за життя виконав рішення суду в добровільному порядку та сплатив суму заборгованості ПАТ «Дельта Банк» (став правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 06.07.2012 року у справі N? 1519/2-1493/11), в зв?язку з чим кредитор не звернувся до виконавчої служби з приводу примусового виконання.

В подальшому, за незрозумілих обставин право вимоги за кредитним договором N?0 1) набув ТОВ «Вердикт Капітал» який звернувся до суду, спочатку за заявою про зміну сторони на правонаступника і в подальшому з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.06.2021 року по справі N? 1519/2-1493/11 у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено. Таким чином вважали, що ТОВ «Вердикт Капітал» не набув права на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2011 року по справі N? 1519/2-1493/11 та не має права на нарахування 3% річних та інфляційних збитків згідно з ст. 625 ЦК України.

Крім того, вказує про те, що ОСОБА_3 не була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, чим порушено її право на захист.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Не погодившись з вимогами та доводами апеляційної скарги позивач звернувся з відзивом на апеляційну скаргу відповідно до якої просив її залишити без задоволення а прийняте рішення без змін.

В обґрунтування відзиву зазначали, що відповідно позиції скаржника зазначено, що рішення суду було ніби то виконане. На підтвердження цього посилається на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 06.07.2012, у відповідності до якої ОСОБА_2 набув статусу кредитора. Насамперед, такої ухвали суду не долучено ні до заяви про перегляд заочного рішення ні до апеляційної скарги, на сайті ЄДРСР остання також відсутня. Також, звертали увагу на те, що заміна кредитора на фізичну особу, яка не має статусу фінансової установи є незаконною, якщо навіть припустити наявність такої ухвали суду.

Більш того, за наявності рішення суду про стягнення боргу, заміна повинна була бути стягувача у виконавчому документі, виконавчому провадженні або ж в рішенні суду, чого зроблено не було.

Вважали, що скаржник прагне ввести суд в оману, так як 18.08.2011 первісний кредитор/первісний стягувач звертався із заявою про відкриття провадження у справі. 29.08.2011 було відкрито виконавче провадження у справі, проте, рішення залишилось не виконане. Тобто, відповідач прагне ввести суд в оману та видати бажане за дійсне з метою уникнення відповідальності.

Вказує, що сума боргу є повністю підтверджена, що не спростовано стороною відповідача. З приводу строку пред?явлення виконавчого листа до виконання у справі №1519/2-1493/11 зазначали, що строк пред?явлення виконавчого листа до виконання стосуються примусового виконання рішення у справі № 15192-1493, проте, пропуск такого строку не дає підстав вважати, що борг відсутній. Така позиція відповідача не відповідає природі нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Так, дана норма визначає вичерпний перелік обставин, за яких кредитор має право на нарахування 3% річних та інфляційних, а саме: «боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання...». Тобто, статус боржника зафіксований за відповідачами в рамках розгляду справи № 1519/2-1493/11, яке набрало законної сили та яке є невиконане та має місце факт «прострочення виконання грошового зобов?язання». Відповідний позов про стягнення 3% річних та інфляційних - це наразі єдиний спосіб захисту права кредитора, що відповідає численним позиціям Верховного Суду, а обставина пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання жодним чином не впливає на наявність або ж відсутність підстав для нарахувань в рамках ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Явка в судове засідання

Представники сторін з`явились до судового розгляду з`явились до судового розгляду та надали суду свої пояснення.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не була сповіщена про судові засідання, так як матеріали справи не містять жодних доказів направлення судових повісток сторонам у справі за адресою мешкання.

Колегія суддів зазначає, що судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права доступу до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи положення п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у справі №295/5011/15-ц (касаційне провадження № 61-1125св17).

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про скасування оскаржуваного рішення із постановленням нового судового рішення.

Судовою колегією встановлено, що 21.04.2011 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 1519/2-1493/11 було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , у загальному розмірі 866842,85 грн., 1700,00 грн - судовий збір, 120 грн витрати на ІТЗ (а. с. 33 35).

Згідно Кредитного договору, процентна ставка становить 11,5 процентів річних (а. с. 8 18).

Представник вказує, що відповідачі неналежно виконують взяті на себе зобов`язання, та не виконують ухвалене рішення Малиновського районного суду м. Одеси, від 21.04.2011 року.

Згідно ухвали Малиновського районного суду м. Одеси, від 19.10.2020 року, було замінено стягувача у справі № 1519/2-1493/11 на ТОВ «Вердикт Капітал» (а. с. 36 37).

Згідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість за відповідачами, розрахована на підставі ст. 625 ЦК України, складає:

- Нараховані 3 відсотки річних 53293,02 грн;

- Втрати від інфляції 161615,22 грн (а. с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. (Постанова Верховного Суду України від 02.12.2015р. № 6-249цс15). Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Окрім того, обов`язок боржника сплачувати проценти за користування кредитом припиняється лише при повному погашенні заборгованості за кредитним договором.

Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим (Постанова Верховного суду України від 26.04.2017р. справа № 3-1522 гс 16).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 р. було внесено зміни до Цивільного кодексу України, а саме вирішено: розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнити пунктами 18 і 19 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

За вказаних обставин, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про стягнення в частині заборгованості з ОСОБА_2 за ст. 625 ЦК України, в іншій частині по суті спору прийняв вірне рішення згідно до наданого розрахунку заборгованості, а саме: за період з 07.02.2020 року по 23.02.2022 року з огляду на наступне.

Судовою колегією встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 08.11.2019 року.

Враховуючи, що судом першої інстанції не з`ясовано вказаних обставин та прийнято в частині помилкове рішення без застосування п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України із закриттям провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що чинним законодавством України не передбачено можливості пред?явлення позову до особи, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України припинилася.

Копія свідоцтва про смерть надавалась скаржником разом із заявою про перегляд заочного рішення. Про те, суд першої інстанції зазначений факт проігнорував та взагалі не зазначив в ухвалі якою заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Статтями 46, 47 ЦПК України передбачено, що вони можуть мати цивільні процесуальні права та обов?язки сторони (цивільна процесуальна правоздатність) та здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов?язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) .

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв?язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов?язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Вбачаючи всі законні підстави, апеляційний суд в цій частині вважає за необхідне закрити провадження.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат з ОСОБА_3 , судова колегія вважає наступне.

Доводи апеляційної скарги не є слушними так як, сума боргу є повністю підтверджена, що не спростовано стороною відповідача відповідними доказами.

З приводу строку пред?явлення виконавчого листа до виконання у справі №1519/2-1493/11 зазначали, що строк пред?явлення виконавчого листа до виконання стосуються примусового виконання рішення у справі № 15192-1493, проте, пропуск такого строку не дає підстав вважати, що борг відсутній. Така позиція відповідача не відповідає природі нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Так, дана норма визначає вичерпний перелік обставин, за яких кредитор має право на нарахування 3% річних та інфляційних, а саме: «боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання...». Тобто, статус боржника зафіксований за відповідачами в рамках розгляду справи № 1519/2-1493/11, яке набрало законної сили та яке є невиконане та має місце факт «прострочення виконання грошового зобов?язання». Відповідний позов про стягнення 3% річних та інфляційних - це наразі єдиний спосіб захисту права кредитора, що відповідає численним позиціям Верховного Суду, а обставина пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання жодним чином не впливає на наявність або ж відсутність підстав для нарахувань в рамках ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, взявши до уваги позицію учасників судового розгляду справи викладену у процесуальних документах, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Щодо судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-4 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позов, який надійшов до суду поштою, підписано генеральним директором О.В. Іжаковським (а.с.6).

Додатки до позову також завірено генеральним директором О.В.Іжаковським (а.с.7-75).

Також генеральний директор ОСОБА_4 надав до суду заяву про розгляд справи у всіх судових засіданнях без участі позивача (а.с.76).

До позову долучено позивачем ксерокопію Договору про надання правовї допомоги, укладений позивачем з АО «Лігал Ассістант», від 03.01.2023р., згідно до якого адвокатське об`єднання на підставі звернення клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, приймає участь в підготовці і оформленню різного роду договорів, представляє інтереси в судах (а.с.65).

Проте, яка саме надавалась правова інформація та які саме надавались позивачу адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістант» консультації і роз`яснення з правових питань та які саме адвокатське об`єднання «Лігал Ассістант» взяло на себе зобов`язання приймати участь в підготовці і оформленню різного роду договорів та по якій саме справі адвокатське об`єднання «Лігал Ассістант» взяло на себе зобов`язання представляти інтереси в суді, у цьому договорі, не вказано.

Позивачем долучено ксерокопію «Заявки на надання юридичної допомоги №1», від 05.01.2023 року, згідно до якої, сторони за Договором № 03-01/2023 про надання Правової допомоги, від 03 січня 2023 року, Товариство - ТОВ «Вердикт Капітал», в особі генерального директора Іжаковського О.В. та Адвокатське об`єднання - АО «Лігад Ассістанс», в особі Керуючого партнера Бурдюг Т.В. погодили надання наступних правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням Товариству по супроводу примусового стягнення з ОСОБА_2 та вказано, що консультація усна з вивчення документів - за 1 годину складає 3650грн.; консультація письмова по судовому рішенню по справі №1519/2-1493/11- за 1 годину складає 3650грн.; підготовка (складення) позовної заяви про стягнення інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України з клопотанням - за 1 годину складає 3650грн., а кількість годин - 3, тому -10950 грн.; формування додатків до позовної заяви, зібрання та передача справи замовнику - за 1 годину складає 3650грн.. А всього, загалом на суму 21900 грн. (а.с.75).

Однак, суд критично відноситься до ксерокопії, наданої позивачем «Заявки на надання юридичної допомоги №1», згідно до якої ТОВ «Вердикт Капітал» за 6 годин роботи готовий сплатити 21900 грн.

Також, долучено Акт приймання-передачі наданих послуг, від 16.01.2023 року, згідно до якого, ТОВ «Вердикт Капітал», в особі генерального директора Іжаковського О.В. та Адвокатськеоб`єднання «Лігал Ассістанс», в особі Керуючого партнера Бурдюг Т.В. склали Акт про те, що Адвокатське об`єднання надало юридичні послуги відповідно до Договору про надання юридичних послуг №03-01/2023, від 03.01.2023 року, а Клієнт прийняв надані послуги по Боржнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: консультація усна з вивчення документів - за 1 годину складає 3650грн.; консультація письмова по судовому рішенню по справі №1519/2-1493/11- за 1 годину складає 3650грн.; підготовка (складення) позовної заяви про стягнення інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України з клопотанням - за 1 годину складає 3650грн., а кількість годин - 3, тому -10950 грн.; формування додатків до позовної заяви,зібрання та передача справи замовнику - за 1 годину складає 3650грн.. А всього, загалом на суму 21900 грн. (а.с.74).

Однак, суд зазначає, що заявлена до стягнення усна консультація з вивчення документів не може коштувати 3650грн. за одну годину, також не вказано, яка саме консультація надавалась та чи стосовно саме цієї справи.

Крім того, заявлена сума у розмірі 10900грн. за складення позову також не є співмірною зі складеним позовом, який не є складним та відноситься до позовів малозначної складності.

Окрім того, заявлена сума у розмірі 3650грн. за формування додатків до позовної заяви, зібрання та передача справи замовнику, не може окремо бути оплаченою, оскільки вона включена вже до пункту: підготовка (складення) позовної заяви.

Також, не можна віднести до окремого пункту оплати, заявлену послугу, як: консультація письмова по судовому рішенню по справі №1519/2-1493/11- у розмірі 3650грн., оскільки саме по цьому рішенню і готувалась позовна заява, витрати на яку включено особами у окремому пункті та, крім того, та консультація письмова по судовому рішенню по справі №1519/2-1493/11, за яку бажає стягнути кошти позивач з відповідача, не долучена до матеріалів справи, а тому визначитись щодо її оплати не представляється можливим.

Крім того, хто саме готував позов, невідомо, оскільки він підписаний генеральним директором ОСОБА_4 ..

Отже, суд критично відноситься до ксерокопії, наданого позивачем «Акту приймання-передачі наданих послуг, від 16.01.2023 року», згідно до якого вартість надання юридичних послуг за 6 годин складає 21900 грн.

У цьому зв`язку, суд зазначає, що 3 листопада 2022р. Верховна Рада затвердила Держбюджет України на 2023 рік, згідно до якого, мінімальна зарплата в Україні в 2023 році складає 6700 гривень на місяць і не буде змінюватися протягом наступного року.

Тобто, мінімальна зарплата в Україні в 2023 році складає 6700 гривень на місяць, а ТОВ «Вердикт Капітал», в особі генерального директора Іжаковського О.В. у цей час підписує Акт про оплату за 6 часов роботи у сумі 21900 грн.

Однак, при цьому до матеріалів справи не долучено жодного доказу про перерахування коштів у сумі 21900 грн. через банківську установу з рахунків ТОВ «Вердикт Капітал» на рахунки Адвокатськогооб`єднання «Лігал Ассістанс» за надання послуг з правничої допомоги саме по зазначеній, а не по іншій, справі.

Таким чином, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, позивачем не надано до суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Також, заявляючи вимогу про стягнення, позивачем не доведено розміру витрат на оплату послуг адвоката та, що він є співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Не долучено до матеріалів справи і ордер адвоката.

Не долучено і доказів того, кому саме було оплачено та чи було взагалі оплачено заявлену до стягнення суму у розмірі 21900 грн.

Отже, як вбачається з наведеного, суд детально вивчив всі копії документів, долучених позивачем до позову на підтвердження стягнення коштів на правничу допомогу.

Враховуючи викладене, з огляду на предмет спору та її малозначний характер, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення розміру витрат на правничу допомогу, у сумі 21900 грн.

Окрім того, у відповідності до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Судовий збір за подання позову становить 3223,62 грн. (а. с. 1), який слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, розглядаючи справу, судова колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційна скаргу адвоката Приміча Дениса Володимировича - задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 травня 2023 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення 3 відсотків, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України - провадження закрити.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_3 в частині стягнення 3 відсотків, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, адреса: м. Київ, вул. Кудрявий Узвіз, буд. 5-Б) інфляційні втрати у загальному розмірі 214908,24 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, адреса: м. Київ, вул. Кудрявий Узвіз, буд. 5-Б) витрати зі сплати судового збору у розмірі 3223,62 грн.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2024року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко