Справа № 466/521/24
Провадження № 2/466/990/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Комарницької В.-М.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Варшавське-407» в особі директора ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, -

у с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача 20000 грн моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в провадженні Шевченківського районного суду м.Львова перебуувала цивільна справа за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до неї про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття їх квартири. Обгрунтуванням вимог був лише Акт комісії ЛКП «Варшавське-407» від 05.07.2022 року, складений посадовими особами ЛКП «Варшавське-407» по обстеженню квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний акт був затверджений директором ЛКП «Варшавське-407» ОСОБА_3 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 31.01.2023 року вищевказаний позов було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 17985 грн, витрати пов`язані із проведенням експертизи в розмірі 500 грн, а також моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Постановою Львівського апеляційного суду від 06.11.2023 року рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 31.01.2023 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог було відмовлено. З постанови апеляційного суду вбачається, що Акт комісії ЛКП «Варшавське-407» від 05.07.2022 року складено неналежним складом комісії та відсутня дата залиття квартири.

Таким чином позивач вважає, що Акт комісії ЛКП «Варшавське-407» складено з порушенням законодавства, внаслідок чого її було безпідставно визнано винуватою особою у залитті квартири. Через що, вона перенесла певні моральні страждання: пригнічений морально-психологічний стан, переживання за її матеріальне становище, поганий сон та необхідність захищати свої порушені права. Понесену нею моральну шкоду оцінює у 20000 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечила, просила відмовити у їх задоволенні у зв`язку із їх безпідставністю, зазначила, що у позовній заяві відсутні обґрунтування заявлено розміру моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, надавши аргументи, аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на аргументи, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення позивача, її представника та представника відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як принцип всієї практичної діяльності держави, всіх її органів та посадових осіб за ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість функціонування держави, їх утвердження і забезпечення і є головним обов`язком держави.

На забезпечення ефективного захисту прав та свобод людини направлені норми Конституції України про розповсюдження юрисдикції судів на всі правовідносини, які виникають у державі, а також на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, як результат порушених прав фізичних та юридичних осіб.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди з директора ЛКП «Варшавське-407» покликається на Акт комісії ЛКП «Варшавське-407» від 05.07.2022 року. Та зазначає, що саме на вказаний Акт покликався суд, ухвалючи рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 31.01.2023 року задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття їх квартири.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 31.01.2023 року позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 17985 грн, витрати пов`язані із проведенням експертизи в розмірі 500 грн, а також моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 06.11.2023 року рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 31.01.2023 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири відмовлено. Стягнуто з з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 10929,20 грн.

ОСОБА_1 стверджує, що саме складання Акту комісії ЛКП «Варшавське-407» від 05.07.2022 року стало підставою для ухвалення рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 31.01.2023 року. Оскільки вказаний Акт був затверджений директором ЛКП «Варшавське-407» ОСОБА_3 вважає, що є підстави для стягнення з останньої моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди позивачу визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, пов`язаних з противоправною поведінкою та страждань у зв`язку із пошкодженням майна, ступеня вини відповідача, який завдав шкоду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 1 ст. 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачено ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (ст.ст. 77-80 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що позивачем не подано в розпорядження суду доказів того, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральних страждань, її покликання про те, що було змінено її моральний та психологічний стан жодними доказами не підтверджено, обгрунтування заподіяної їй моральної шкоди грунтується виключно на неправомірності складання Акту комісії ЛКП «Варшавське-407», що жодним чином не має причинно-наслідкового зв`язку із моральними стражданнями позивача. На думку суду, позивачем обрано невірний спосіб захисту свої прав, а, відтак, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 20000 грн моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 23, 1167, 1174, 1176 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 258, 259 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Варшавське-407» в особі директора ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 01.11.2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаюча за адесою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Львівське комунальне підприємство «Варшавське-407», , місцезнаходження: 79020, м.Львів, вул.Варшавська, 64.

Суддя О. І. Баєва