Провадження № 22-ц/802/923/24 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Шевчук Л. Я.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення пені, індексу інфляції та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом.

Покликалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьку по вул. Рівненській сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Ford Fiesta», реєстраційий номерний знак НОМЕР_1 , скоїв на неї наїзд на нерегульованому пішохідному переході, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а також їй було завдано майнову та моральну шкоду.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в АТ «Страхова компанія «ТАС», згідно полісу № АТ/1846828.

Про вищевказану ДТП в день її скоєння водій ОСОБА_2 повідомив відповідача в телефонному режимі, а також 14 лютого 2022 року надіслав йому як страховику письмове повідомлення.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2022 року було встановлено вину водія ОСОБА_2 у вчиненні ДТП та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і передано його на поруки трудовому колективу ПП «НОВОМЕРВІС».

Крім того позивач зазначала, що з метою отримання страхового відшкодування в сумі 177665 грн 75 коп. за шкоду заподіяну їй внаслідок ДТП 28 жовтня 2022 року зверталась до відповідача із заявою, яку останній отримав 09 листопада 2022 року. На її звернення відповідач листом від 22 березня 2023 року повідомив про прийняте ним рішення про виплату страхового відшкодування частково, а саму страхову виплату в сумі 27300 грн здійснив лише 27 березня 2023 року з порушенням строку, визначеного Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Після чого вона зверталась до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2023 року, яке набрало законного сили, з АТ «Страхова компанія «ТАС» на її користь було стягнуто страхове відшкодування в сумі 120 038 грн 60 коп. Однак, відповідач рішення суду добровільно не виконав, а тому вказана сума страхового відшкодування була їй виплачена лише після відкриття виконавчого провадження 11 грудня 2023 року.

Враховуючи протермінування відповідачем АТ «Страхова компанія «ТАС» часткової виплати страхового відшкодування в сумі 27300 грн, на 47 днів, та виплати визначеної рішенням суду в сумі 120 038 грн 60 коп, на 306 днів, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з останнього на свою користь за прострочення виконання грошового зобов`язання: пеню - 47063 грн 17 коп., інфляційні втрати - 4834 грн 69 коп., 3% річних - 3124 грн 51, а всього 55 022 грн 37 коп.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з АТ «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 55022 грн 37 коп., з яких: 47063 грн 17 коп. - пеня, 4834 грн 69 коп. - інфляційні втрати, 3124 грн 51 коп. - 3% річних.

Стягнуто з АТ «Страхова компанія «ТАС» в дохід держави судовий збір в сумі 1073 грн 60 коп.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, відповідач АТ «Страхова компанія «ТАС» подав апеляційну скаргу, у якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте судом першої інстанції з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю зроблених ним висновків обставинам справи та порушенням норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , вважаючи, що твердження викладені у апеляційній скарзі АТ «Страхова компанія «ТАС» про незаконність рішення суду є помилковими та такими, що спростовуються обставинами справи, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в повному обсязі, оскільки відповідач допустив порушення встановлених відповідним законом строків виплати страхового відшкодування, як добровільно, так і за рішенням суду, і не спростував належними та допустимими доказами наданий позивачем розрахунок суми виплати, яка підлягає стягненню.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що 11 лютого 2022 року, близько 18 год. 35 хв. в м. Луцьку Волинської області по вул. Рівненській ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Ford Fiesta», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2022 року було встановлено вину саме водія ОСОБА_2 у скоєнні ДТП та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і передано його на поруки трудового колективу ПП «НОВОМЕРВІС» (а. с. 12-13).

З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/1846828 слідує, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Ford Fiesta», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована з 04 лютого 2022 року по 03 лютого 2023 року в АТ «Страхова група «ТАС» з лімітом відповідальності на одного потерпілого 260000 грн за шкоду життю та здоров`ю та 130000 грн за шкоду майну (а. с. 10).

Крім того встановлено, що позивач 28 жовтня 2022 року рекомендованим листом на адресу Волинської регіональної дирекції АТ «Страхова компанія «ТАС» надіслала заяву, яка була отримана відповідачем 09 листопада 2022 року, про виплату їй страхового відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вищевказаної ДТП, в розмірі 177665 грн 75 коп., а саме: пов`язаної з лікуванням, з тимчасовою втратою працездатності, зі стійкою втратою працездатності, моральної шкоди та вартості пошкодженого і знищеного майна (а. с. 14-15).

У листі-відповіді № 04242/7123 від 22 березня 2023 року на звернення позивача відповідач АТ «Страхова група «ТАС» повідомив останню про прийняте ним рішення щодо часткової виплати їй страхового відшкодування в сумі 27300 грн, з яких: 26000 грн - відшкодування витрат на лікування та 1300 грн - відшкодування моральної шкоди (а. с. 16).

Згідно з копією платіжної інструкції № 326754 страхове відшкодування в розмірі 27300 грн відповідачем було виплачено позивачу 27 березня 2023 року (а. с. 17).

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого повторно 03 серпня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 змінила прізвище на «Верес» після державної реєстрації шлюбу 28 лютого 2023 року (а. с. 19).

Також встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2023 року в цивільній справі було частково задоволено позов ОСОБА_1 про стягнення з АТ «Страхова група «ТАС» страхового відшкодування та ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок страхового відшкодування шкоду, а саме: пов`язану з лікуванням потерпілої в сумі 4721 грн 67 коп.; пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в сумі 32838 грн 90 коп.; пов`язану із стійкою втратою працездатності в сумі 78000 грн.; моральну шкоду в сумі 4478 грн 03 коп., а всього 120038 грн 60 коп. (а. с. 20-23).

05 грудня 2023 року на виконання даного рішення суду було видано виконавчий лист, який було передано стягувачем для примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Левченко Я. О. (ВП НОМЕР_3) (а. с. 24, 25).

Згідно з копією платіжної інструкції № 5131, приєднаної до матеріалів справи, на виконання рішення суду відповідачем АТ «Страхова група «ТАС» 11 грудня 2023 року на рахунок позивача ОСОБА_1 було сплачено страхове відшкодування у розмірі 120038 грн 60 коп. (а. с. 26).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК.

Згідно зі статтею 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Отже, як випливає із ч. 1 ст. 548 ЦК України, забезпечення зобов`язання може виникати на підставі договору, а також ґрунтуватися на положеннях чинного законодавства України.

Неустойка в певних випадках виникає безпосередньо із закону всупереч бажанню сторін. Згідно ст. 551 ЦК України неустойка, виражена в грошовій формі, може бути як договірною, так і законною.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із змісту ст. 979 ЦК України вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

У відповідності із вимогами статті 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.1, пункту 36.2 ст.36 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За правилами частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, як слідує з матеріалів справи, надіслана позивачем ОСОБА_1 заява про виплату їй, як потерпілій внаслідок ДТП, страхового відшкодування була отримана відповідачем 09 листопада 2022 року, то відповідно 90-денний строк на здійснення даної виплати закінчився 07 лютого 2023 року.

Таким чином, встановивши прострочення виплати страхового відшкодування щодо ОСОБА_1 в розмірі 27300 грн на 47 днів, а саме: з 08 лютого 2023 року по 26 березня 2023 року, та виплати страхового відшкодування, визначеного рішенням суду, в розмірі 120038 грн 60 коп. на 306 днів, а саме: з 08 лютого 2023 року по 10 грудня 2023 року, суд першої інстанції цілком підставно і обґрунтовано, навівши відповідні розрахунки, встановив розмір стягнень у вигляді пені, 3 % річних та інфляційних втрат, передбачених статтею 625 ЦК України.

Отже, на думку колегії суддів, розглядаючи даний спір, суд першої інстанції, встановивши обставини справи, правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, вірно встановив період, за який підлягає стягнення за прострочення грошового зобов`язання, та його суму.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення, а є власним суб`єктивним тлумаченням відповідачем норм матеріального права та обставин справи, яким суд дав, зазначену вище, правову оцінку.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді