Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

610/1054/23 2/610/268/2024 28 листопада 2024 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: Стригуненка В.М.

за участю

позивача: ОСОБА_1 , представника адвоката Біленка О.О. (відеоконференція),

секретаря: Виноградської О.В.,

розглянувши у місті Балаклія Ізюмського району Харківської області у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

Позивач просить:

припинити стягнення з нього аліментів (звільнити його від сплати аліментів) на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються згідно з судовим наказом Балаклійського районного суду Харківської області від 28.07.2021 у справі № 610/2252/21 у межах виконавчого провадження № 66332416;

відкликати з органу Державної виконавчої служби судовий наказ Балаклійського районного суду Харківської області від 28.07.2021 у справі № 610/2252/21 про стягнення аліментів та повернути до суду для долучення до матеріалів цивільної справи.

В обґрунтування зазначив, що 11.03.2012 у шлюбі з відповідачем у них народилася дитина - син ОСОБА_3 28.07.2021 судом було видано судовий наказ про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання сина, який перебуває на примусовому виконанні у Балаклійському відділі ДВС. Водночас, з листопада 2022 року син проживав з ним за кордоном в ОСОБА_4 , куди вони вимушені були виїхати у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення РФ на територію України. На час подання позову позивач з сином без матері проживали на території України в с. Вербівка Ізюмського району Харківської області, за їхнім зареєстрованим місцем проживання. Позивач стверджує, що син наразі на постійній основі проживає з ним та перебуває на його повному матеріальному утриманні. При цьому матір сина з ними не проживає, до сина не з`являється, матеріально його не утримує, хоча позивач продовжує сплачувати аліменти на її користь на утримання сина, щоб у нього не було заборгованості зі сплати аліментів. Відповідач витрачає сплачені позивачем грошові кошти (аліменти), які є власністю дитини, не за призначенням, а дитина фактично не доотримує частину фінансового забезпечення. Тому вважає, що у сплаті ним аліментів матері дитини на утримання сина, з яким вона не проживає і якого матеріально не утримує, відпала потреба і на даний час його необхідно звільнити від сплати аліментів, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини (а.с. 2-5).

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 12.08.2024 було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду (а.с. 66).

Представник позивача просив розглянути справи за його та позивача відсутності, позов підтримали та просили його задовольнити. Просив суд не розглядати подану ними 22.10.2024 заяву про допит в судовому засіданні дитини та залучення у зв`язку з цим третіх осіб (а.с. 106-107).

Відповідач в судове засідання не з`явилась, представник відповідача адвокат Литовченко С.І. надав суду заяву про розгляд справи за його та відповідача відсутності, позов визнали (а.с. 110).

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7 зворот).

Судовим наказом Балаклійського районного суду Харківської області від 28.07.2021 по справі № 610/2252/21 (2-н/610/717/2021) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 20 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, або зміни сімейного чи матеріального стану сторін (а.с. 11).

02.08.2021 постановою старшого державного виконавця Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було відкрито виконавче провадження № 66332416 на підставі виконавчого листа № 610/2252/21 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 18, 19).

З довідки Балаклійського ВДВС в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.02.2022 вбачається, що станом на 01.08.2022 відсутня заборгованість по аліментам та будь-які обмеження по виконавчому провадженню № 66332416 (а.с. 13).

З довідки Балаклійського ВДВС в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18.09.2023 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно сплатив аліменти ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20.07.2021 по 30.09.2023 включно у повному обсязі, заборгованість відсутня (а.с. 41).

Позивачем на підтвердження проживання з ним дитини в ОСОБА_4 надано суду копії документів з їх нотаріальним перекладом, а саме: лист Департаменту соціального захисту, дата 23.09.2022, згідно з яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючому: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 надано особистий номер державної служби та лист Управління служб соціального забезпечення Каррік-на-Шеннон Ко. Лейтрім від 16.11.2022, згідно з яким підтверджено особистий номер державної служби для ОСОБА_7 (а.с. 14-17).

Крім того, з копій довідок консула ОСОБА_8 про перебування на консульському обліку від 17.08.2023 та копій паспортів громадянина України для виїзду за кордон вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають на тимчасовому консульському обліку в Посольстві України в ОСОБА_4 з 17.08.2023 по 04.03.2024 (а.с. 8, 9, 10).

Позивач ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6, 8).

Актом обстеження умов проживання за вищевказаною адресою від 11.09.2023 встановлено, що за цією адресою проживають та мають постійне місце реєстрації, зокрема, ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3 , який постійно проживає з батьком, який його забезпечує усім необхідним, матір дуже рідко спілкується з сином та має негативний вплив на дитину, матеріально його не забезпечує, подарунків не дарує. Під час окупації матір вивезла за згодою батька дитину до Польщі, де перебувала з ним з 25.02.2022 до 26.10.2022, а з 26.10.2022, зі слів батька, дитина проживає з ним в ОСОБА_4 (а.с. 12).

Згідно з характеристикою Вербівського ліцею Балаклійської міської ради Харківської області ОСОБА_9 , учень 6-го класу, навчається у них з 1 класу. На початку минулого навчального року проживав з матір`ю ОСОБА_2 . З жовтня минулого року проживає з батьком ОСОБА_1 . У цьому навчальному році навчається за індивідуальною програмою (сімейною, домашньою) формою навчання у зв`язку з необхідністю навчання за кордоном за теперішнім місцем проживання ( ОСОБА_4 ) та отримувати освіту в Україні (а.с. 42).

Отже, в сукупності надані позивачем докази підтверджують, що дитина дійсно виїхала з батьком до ОСОБА_4 , де проживає з ним та знаходиться на його утриманні, а на час подання позову до суду проживала з батьком в Україні за зареєстрованою адресою місця проживання.

Вказані обставини відповідачем та його представником не заперечувались.

Представником відповідача було долучено до матеріалів справи копію заочного рішення суду від 09.05.2023, роздрукованого з ЄДРСР (а.с. 49-54), однак з нього не вбачається стосовно яких осіб воно було ухвалено, тому суд позбавлений можливості дослідити його зміст у повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

За змістом ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Таким чином, аліменти на утримання дитини стягуються із того з батьків, хто проживає окремо від дитини, на користь другого з батьків, із ким дитина проживає на відповідній правовій підставі (за домовленістю між самими батьками, рішенням органу опіки та піклування, рішенням суду).

Відповідно до ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Враховуючи, встановлені обставини у справі, стягнення на даний час аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дитини є недоцільним та таким, що не відповідає їхньому призначенню, свідчить про порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому його необхідно звільнити від їх сплати.

Звертаючись до суду, позивач також просить відкликати виконавчий документ з органу виконавчої служби, де він перебуває на примусовому виконанні.

Вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, регламентовано ст. 430-446 ЦПК України.

При цьому, нормами цивільно-процесуального законодавства не передбачено процедури відкликання судом виконавчого документа.

Суд може лише визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 432 ЦПК України), що стало б підставою для закінчення виконавчого провадження (п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ « Про виконавче провадження»).

В той же час, це питання позивачем не ініціюється.

Права позивача захищені шляхом задоволення позовної вимоги про звільнення його від сплати аліментів.

Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

1.Позов задовольнити частково.

2.Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу Балаклійського районного суду Харківської області від 28.07.2021 по справі № 610/2252/21 (провадження № 2-н/610/717/2021).

3.В іншій частині позову відмовити.

4.Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 1073,60 гривні судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суду Харківської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_2 .

Суддя Стригуненко В.М.