Справа № 307/3022/21
Провадження № 2/307/805/21
УХВАЛА
18 жовтня 2024 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів заяву представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Пшевлоцького Юрія Миколайовича про розподіл судових витрат у цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, Орган опіки та піклування - Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі,
В провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, Орган опіки та піклування - Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі.
10 жовтня 2024 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, Орган опіки та піклування - Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, залишено без розгляду.
10 жовтня 2024 року від представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Пшевлоцького Ю.М. надійшла заява про розподіл судових витрат, згідно якої просить стягнути з позивача ОСОБА_2 на користь відповідачки ОСОБА_1 судові витрати в справі №307/3022/21 у загальній сумі 75 847,94 грн., з яких 74 008,94 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, 1 839,00 грн. - витрати на переклад документів, складених іноземною мовою. В обгрунтування заяви зазначив, що дана справа перебувала на розгляді в суді першої інстанції тривалий час (з другої половини 2021 року по другу половину 2024 року) та відповідачка ОСОБА_1 брала у ній активну участь, з огляду на безпідставне по суті звернення до неї позовних вимог. Оскільки вимагаючи позбавити відповідачку батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 та просячи стягнути на свою користь аліменти, позивач оминав той факт, що розлука з сином і об?єктивна неможливість матері діяльно піклуватися про свого єдиного сина були зумовлені не її бажанням, власною позицією чи несумлінною бездіяльністю, а саме протиправним і негідним діянням відповідача, який всупереч закону викрав малолітнього Данила від матері з місця їх постійного проживання (у Італійській Республіці) та насильно розлучив матір та дитину. Отже, очевидним є те, що дії позивача щодо позбавлення матері батьківських прав і отримання її коштом матеріальної вигоди, які котрі є предметом даної справи є несумісними із засадою верховенства права, з забороною правопорушнику отримувати вигоду від вчиненого порушення та не можуть визнаватися обґрунтованими і добросовісними з точки зору права. Тому немає підстав для залишення за відповідачкою фінансового тягара пов?язаного з участю в судовому процесі (а це витрати на переклад документів та послуги правничої допомоги), який був ініційований позивачем без належно підгрунтя, а лише для того, щоб і далі завдавати щонайбільшого болю відповідачці ОСОБА_1 та сумнівним чином отримати для себе моральну й матеріальну сатисфакцію, якимось чином виправдати свій неморальний поступок по викраденню дитини.
Клопотання Позивача про залишення позову без розгляду зумовлене саме його розумінням безперспективності свого позову, а покликання на повноліття сина наведено лише для виду (адже у відомій постанові Верховного Суд у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 сформовано висновок про те, що така обставина не є перешкодою для вирішення такого роду спорів.
У першій заяві по суті справи (відзиві на позовну заяву) стороною відповідачки було повідомлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла/очікує понести в зв?язку із розглядом справи - витрати на послуги правової допомоги в розмірі не менше 10 000 грн. Відповідачка не будучи фахівцем у галузі права у суді першої інстанції користувалася професійною правничою допомогою (відповідно до договору про надання правової допомоги та юридичних послуг з АО «Кей Ес Партнерс») та несе тягар зобов?язання щодо оплати такої правничої допомоги. Надавачем послуг було сумлінно виконано доручення клієнтки та належним чином представлено її інтереси в суді, що здійснювалося силами адвоката АО «Кей Ес Партнерс» Пшевлоцького Ю.М. Зокрема, адвокат надав консультацію клієнтці з приводу спору, її дій у ході судового провадження, узгодив правову позицію, підготував і подав відзив на позовну скаргу, заперечення, збирав і подавав до суду докази, брав участь в судових засіданнях при провадженні справи в суді, вживав необхідних дій для заперечення проти позову та для належного захисту прав та інтересів клієнтки та ін., що сформувало певну вартість наданих послуг. На даний час відповідачка ОСОБА_1 зобов?язана сплатити надавачеві послуг у рамках відповідного договору 74 008,94 грн (еквівалентно 1 640,00 ЄВРО), що відповідає обсягу наданої правничої допомоги в справі це, в розумінні ЦПК України, і є складовою частиною судових витрат, які підлягають розподілу. З огляду на фактичну безпідставність звернення до суду й намір позивача використати процесуальний інструментарій не для вирішення реально існуючого спору, а для отримання вигоди від власних протиправних дій, що є необґрунтованим, такі витрати слід покласти на ОСОБА_4 в повному обсязі.
Окрім того, цій справі № 307/3022/21 ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області було призначено опитування (допит) як свідка учасника справи (Відповідачки ОСОБА_1 ) в порядку міжнародної правової допомоги. Відповідний допит був проведений Апеляційним судом Брешії (Італійська республіка) у судовому засіданні 28 листопада 2023 року, а його матеріали повернуто у рамках міжнародної співпраці до України та вони поступили до Тячівського районного суду Закарпатської області за супровідним від 21 лютого 2024 року, наданим Західним МУ Мінюсту. 3 огляду на відсутність перекладу протоколу і стенограми показань ОСОБА_5 , зважаючи на протокольну ухвалу суду від 04 квітня 2024 року, з метою оперативності судового процесу, стороною відповідачки було замовлено й оплачено виконання перекладу матеріалів допиту відповідачки з італійської мови на українську мову (в сумі 1 839,00 грн). У зв?язку з чим такі витрати відповідачки слід також віднести на Позивача, стягнувши з нього1 839,00 грн.
11 жовтня 2024 року від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Тиніва І.Д. надійшла до суду заява про зменшення заявленого розміру судових витрат. В обгрунтування заяви зазначив, що свою заяву представник відповідача мотивує тим, що позивач нібито ініціював безпідставний позов, який суперечить моральним нормам та випливає з протиправних дій позивача ОСОБА_2 з метою завдати щонайбільшого болю ОСОБА_1 . Проте, такі твердження представника відповідача є повністю надумані, не підтверджені жодними доказами і суперечать матеріалам зібраним у справі. Заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є безпідставним та неспіврозмірним. По-перше, заявляючи відповідний позов, ОСОБА_2 діяв не у власних інтересах, а в інтересах дитини - ОСОБА_6 . Позов був спрямований на захист прав та інтересів дитини в контексті позбавлення матері батьківських прав через її повне небажання до виховання та утримання дитини. Розрив правового зв`язку сформованого на основі кровного споріднення надав би можливість позбавити в майбутньому права відповідачки вимагати таке утримання від сина, щодо якого ОСОБА_1 проявляла протягом його дитинства повну байдужість. По- друге, стягнення аліментів з відповідачки на утримання неповнолітнього сина мало на меті забезпечити матеріальне утримання дитини і не є особистим інтересом позивача, оскільки аліментні платежі належать саме дитині. Відповідачка не надала жодних доказів участі в матеріальному забезпеченні неповнолітнього сина. По-третє, неповнолітній ОСОБА_6 повністю перебував і надалі перебуває на утриманні свого батька ОСОБА_2 і при цьому, відповідачка не навела жодних доказів щодо утримання дитини і не виявляла бажання спілкуватися з сином, не цікавитися його життям хоча мати не була обмежена у можливості відвідувати дитину за місцем його проживання, відповідної ініціативи вона не виявляла. На даний час, син досяг повноліття і самостійно може вирішувати питання щодо спілкування з матір?ю. Позбавлення у даний час відповідачки батьківських прав не має об?єктивного сенсу, що і зумовило залишення позову без розгляду.
Крім цього, на даній стадії судового процесу (підготовче засідання) не досліджувалися докази ні судом, ані сторонами, та не надавалась юридична оцінка певним фактам, що позбавляє можливості учасників процесу взагалі посилатися на ті чи інші обставини справи. Водночас, на стадії підготовчого судового засідання представником позивача було ініційовано мирне врегулювання даного спору і це підтвердив представник відповідача, що вказує на послідовну і коректну можливість вирішення даного спору в добровільному порядку зі сторони позивача. Суть мирової угоди зводилась до того, щоб відповідачка, як мати надала в інтересах свого сина ОСОБА_7 нотаріально посвідчену згоду, щодо реалізації ним своїх громадянських прав у місці свого проживання. Однак, саме сторона відповідача відмовилась від запропонованих умов врегулювання спору поставивши виконання вказаної умови в залежність від особистого спілкування дитини з матір?ю.
За неведених обставин, враховуючи те, що даний спір було ініційовано позивачем саме з метою захисту прав неповнолітнього сина, і при цьому сторона позивача не зловживала своїми процесуальними правами, позивач намагався вирішити питання виниклого спору добровільно, шляхом укладення мирової угоди, а заявлений позов є наслідком неналежної поведінки відповідачки яка не приймала участі у вихованні та утриманні дитини до її повноліття, а також, відсутність доказів фактично понесених відповідачкою витрат на правничу допомогу, відсутності акту приймання передачі обсягу наданих правничих послуг, та заявлення представником відповідача вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на підстав одностороннього акту-звіту в неспіврозмірному розмірі і раніше заявленою сумою (10 000 грн.), припинення судового процесу на стадії підготовчого засідання з причин досягнення дитиною повноліття та не актуальності заявлених по суті вимог, просить відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Щодо витрат понесених на оплату послуг з перекладу документів в розмірі 1 839 грн., то такі погоджуються компенсувати. В зв`язку з викладеним просять заяву про розподіл судових витрат задовольнити частково в розмірі витрат понесених на переклад документів, складених іноземною мовою у сумі 1 835, 00 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 75 847,94 грн. - відмовити.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши заяву про розподіл судових витрат та заяву про зменшення розміру судових витрат, надані докази, суд дійшов наступного висновку.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, Орган опіки та піклування - Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, залишено без розгляду.
Вартість витрати на переклад документів, складених іноземною мовою, згідно рахунку на оплату №5170424 від 17 квітня 2024 року, становить 1839,00 грн.
Відповідно до положень частини першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
ЦПК України містить норми щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (частина другастатті 141 ЦПК України) та у випадках, коли вимоги позивача судом по суті не розглядалися, але справа провадженням закінчується у зв`язку із закриттям такого чи залишенням справи без розгляду (стаття 142 ЦПК України).
За приписами ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Системний аналіз наведених норм процесуального права дає підстави вважати, що у разі залишення позову без розгляду вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.
Тобто, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
Верховний Суд у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17 зазначив, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю потрібно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
Разом з тим, відповідно до положень частини 1 статті 44 ЦПК України, суд залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:
1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Одночасно суд зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов (скаргу).Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч.1 ст. 55 Конституції України, п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок позивача відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.
Сам по собі факт залишення позову без розгляду за заявою представника позивача не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат, адже подання такої заяви позивачем є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.
Залишення позову без розгляду на підставі заяви представника - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому, суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
У цій справі позов було залишено без розгляду, відтак при вирішенні питання про компенсацію понесених відповідачем витрат на правничу допомогу слід керуватися ч. 5 ст. 142 ЦПК Українита, зокрема, встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
Представник відповідача у заяві про розподіл судових витрат зазначає, що позивач безпідставно звернувся до суду з даним позовом, оскільки позивач оминав той факт, що розлука з сином і об?єктивна неможливість матері діяльно піклуватися про свого єдиного сина були зумовлені не її бажанням, власною позицією чи несумлінною бездіяльністю, а саме протиправним і негідним діянням відповідача, який всупереч закону викрав малолітнього Данила від матері з місця їх постійного проживання (у Італійській Республіці) та насильно розлучив матір та дитину. Отже, очевидним є те, що дії позивача щодо позбавлення матері батьківських прав і отримання її коштом матеріальної вигоди є несумісними із засадою верховенства права, з забороною правопорушнику отримувати вигоду від вчиненого порушення та не можуть визнаватися обґрунтованими і добросовісними з точки зору права.
Під час розгляду справи судом не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача та представником відповідача про таке не заявлялось. Крім того, витрати на правову допомогу виникли у відповідачки не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, зокрема, права на подання відзиву, заяви про розподіл судових витрат, представництво інтересів в суді.
При цьому, представник відповідачки не вказує, що позивач протидіяв правильному вирішенню спору, зловживав процесуальними правами тощо.
Суд вважає, що звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.
Звернення позивача з позовом до суду не доводять недобросовісність та не підтверджують умисність його дій.
У цій справі позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом 27 серпня 2021 року. Провадження у справі відкрито ухвалою суду 23 вересня 2021 року.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 червня 2022 року, судом на підставі ст. 498 ЦПК України, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_9 постановлено доручити компетентному суду Італійської Республіки допитати в якості свідка відповідачку ОСОБА_1 та провадження у справі зупинити до надходження відповіді від компетентного органу іноземної держави на судове доручення.
25 січня 2023 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області провадження у справі поновлено.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 лютого 2023 року, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_9 судом повторно надано судове доручення до компетентному суду Італійської Республіки та провадження у справі зупинено.
23 січня 2024 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області провадження у справі поновлено та призначити підготовче судове засідання на 11 год. 00 хв. 24 січня 2024 року
Судом було проведено судові засідання за участю представника відповідачки в режимі відеконференції поза межами приміщення суду : 18 листопада 2021 року, 03 лютого 2022 року, 13 травня 2022 року, 23 травня 2022 року, 20 червня 2022 року, 27 лютого 2023 року, 24 січня 2024 року, 28 лютого 2024 року, 04 квітня 2024 року, 25 квітня 2024 року, 09 липня 2024 року.
10 жовтня 2024 року, до початку розгляду справи по суті, представник позивача подав заяву про залишення позову без розгляду.
Суд бере до уваги, що провадження у справі було зупинено у період з 20 червня 2022 року по 25 січня 2023 року та з 27 лютого 2023 року по 23 січня 2024 року у зв`язку з клопотанням представника відповідачки про допит відповідачки, як свідка шляхом доручення компетентному суду Італійської Республіки.
Серед іншого слід зауважити, що у цій справі суд не встановлював зловживання процесуальними правами з боку позивача та його представника, не застосовував до них будь - яких заходів у зв`язку із зловживанням правами та позов залишив без розгляду за заявою представника позивача, а не через зловживання ними процесуальними правами.
Підстав вважати, що позивач вчинив необґрунтовані дії, чи діяв недобросовісно, зловживаючи своїми правами, відсутні. Зворотного відповідачкою та її представником не доведено. Жодних доказів, які вказували на необґрунтованість дій позивача та її представника не надано.
З огляду на обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та покладення на позивача судових витрат підставі ч. 5 ст.142 ЦПК України.
Керуючись ст.133,141-142ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Пшевлоцького Юрія Миколайовича про розподіл судових витрат у цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, Орган опіки та піклування - Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення (складання).

Суддя М.Д.Стецюк