Справа № 145/919/24
Провадження № 2/145/937/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.24 с-ще Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О. ,

при секретарі Крикливій М.С.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому спрощеному судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №391733 від 19.10.2020 у розмірі 144505,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.10.2020 між позичальником, яким є ОСОБА_2 та ТОВ «Слон кредит» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 391733, відповідно до якого Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 62500 грн, а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 19.10.2022 та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами Договору кредиту.

Пунктом 1.5. Договору кредиту передбачено, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає:

- за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних);

- за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 85% річних.

30.06.2021 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було уклад Договір факторингу № 30-06/2021, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами кредиту у тому числі за Договір про надання споживчого кредиту № 391733 від 19.10.2020, що укладене між ТОВ «Слон кредит» та позичальником, яким є ОСОБА_2 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за Договір надання споживчого кредиту № 391733 від 19.10.2020, що укладений між ТОВ «Слон Кредит» та позичальником, яким є ОСОБА_2 .

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Станом на 08.04.2024 за ОСОБА_2 рахується заборгованість у розмірі 144505,35 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 58652,81 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 85852,54 грн.

Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №391733 від 19.10.2020 у розмірі 144505,35 грн, витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 3028 грн та витрати понесені на правничу допомогу у розмірі 25000 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, згідно поданої заяви просять розгляд справи проводити у їх відсутності. Позовні вимоги визнають частково з підстав викладених у відзиві.

У наданому суду відзиві відповідач зазначає, що на договір про надання споживчого кредиту №391733 від 19.10.2020 розповсюджується дія Закону України "Про захист прав споживачів", вважає, що нарахований розмір відсотків є непропорційно великою сумою компенсації та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам конституційного принципу верховенства права. Сума відсотків значно перевищує суму тіла кредиту, а отже змістовне навантаження таких відсотків полягає не в компенсаційній, а в каральній, штрафній функції, при цьому сума нарахованих в такому порядку відсотків є явно непропорційною до суми зобов`язання. Визнає позов в наступній частині: стосовно тіла кредиту, визнає позов в розмірі неповернутої суми кредиту в розмірі 58652,81 грн, стосовно нарахованих відсотків, визнає позов в розмірі 50% від суми тіла кредиту (62500*50%) в сумі 31250 грн. Стосовно витрат на правничу допомогу позов визнає частково в розмірі 5000 грн. Стосовно судового збору просить задоволити пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Судом встановлено, що 19.10.2020 між ОСОБА_2 та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 391733 (а.с.4-5) та підписаний власноручно ОСОБА_2 , що ним не спростовується.

За умовами договору кредит надається для споживчих (особистих) потреб у розмірі 62500 грн. Кредит надається в строк 730 днів з кінцевим терміном повернення 19.10.2022. Пунктом 1.5. Договору кредиту передбачено, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 85% річних.

Згідно платіжного доручення №3558 від 19.10.2020 (а.с.8) ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» перераховано грошові кошти у сумі 50000 грн. із зазначенням призначення платежу, НОМЕР_1 /перерахування коштів згідно кредитного договору № 391733 від 19/10/2020 ОСОБА_2 ).

Крім того, 12500 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 договору (п. 2.1).

Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 30.06.2021 сума заборгованості на основній сумі кредиту 58652,81 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги у сумі 20836,31 грн, загальна сума, яка підлягає стягненню 79489,12 грн (а.с.9).

30.06.2021 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було уклад Договір факторингу № 30-06/2021 (а.с.12-13), відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами кредиту в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 391733 від 19.10.2020, що укладене між ТОВ «Слон кредит» та позичальником, яким є ОСОБА_2 .

Згідно з витягом з Реєстру боржників до Договору Факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021 загальна сума заборгованості за кредитним договором № 391733 укладеного 19.10.2020 між ОСОБА_2 та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» становить 79489,12 грн (а.с.17).

10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 (а.с.18-20), в тому числі за Договором надання споживчого кредиту № 391733 від 19.10.2020, що укладений між ТОВ «Слон Кредит» та позичальником, яким є ОСОБА_2 .

Згідно з розрахунком заборгованості наданого ТОВ «Коллект Центр» станом на 10.01.2023 (а.с.23), вбачається, що заборгованість по основній сумі кредиту станом на дату розрахунку 10.01.2023 становить 58652,81 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги станом на дату розрахунку 10.01.2023 становить 85852,54 грн, що в загальному складає 144505,35 грн.

Як вказав Верховний Суд у Постанові від 25.05.2022 у справі № 219/7527/16-ц, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в цьому випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

На підтвердження заборгованості позивач як кредитор надав розрахунки заборгованості за договором, який разом зі змістом самого договору підтверджує виникнення заборгованості з боргового зобов`язання та його розмір, отже, є належним доказом на підтвердження наявності заборгованості, відповідач вказаний розрахунок не спростував та власного не надав, а лише визнав нарахування відсотків частково, а саме 50% від суми тіла кредиту.

Водночас суд не погоджується із визначеною позивачем у позовній заяві сумою нарахованих процентів за заборгованістю відповідача за договором № 391733 від 19.10.2020 у сумі 144505,35 грн, з яких: 58652,81 грн - заборгованість за тілом кредиту, 85852,81 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №391733 від 19.10.2020 наданим позивачем, який сформований первісним кредитором станом на 30.06.2021, але з проведенням розрахунку на весь термін кредиту, тобто по 19.10.2022, що є кінцевою дату кредиту (п.1.3 договору) вбачається, що заборгованість відповідача за тілом кредиту з урахуванням погашень складає 58142,81 грн, заборгованість за відсотками з урахуванням погашень складає 54890,03 грн, загальна сума заборгованості станом на 19.10.2022 буде складати 113542,84 грн.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Згідно умов договору № 391733 від 19.10.2020, строк дії договору становив 730 днів (до 19.10.2022, п.п.1.3, 1.4 Договору, а сума кредиту 62500 грн.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи сплив визначеного кредитним договором № 391733 від 19.10.2020 строку кредитування, право кредитодавця нараховувати передбачені договорами проценти за кредитом припинилося 19.10.2022, у зв`язку з чим нарахування процентів за користування кредитом за такий період не відповідає вимогам закону.

Таким чином, вимога про стягнення заборгованості за процентами, які нараховані поза строком кредитування - не ґрунтується на законі та умовах договору № 391733 від 19.10.2020, а тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами нарахованими поза строком дії договору (30962,51 грн) - необхідно відмовити, а тому за договором № 391733 від 19.10.2020 до стягнення підлягає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 58142,81 грн, заборгованість за відсотками за цим же договором у розмірі 54890,03 грн, відповідно до розрахунку заборгованості первісного кредитора, який відображає весь термін дії кредиту.

Щодо посилань відповідача та його представника на завищенні на їх думку відсотки суд зазначає наступне.

У договорі № 391733 від 19.10.2020визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, графік платежів.

ОСОБА_2 погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання ним договору власноруч.

Отже, ОСОБА_2 мав можливість ознайомитись з договором після його підписання, оцінити вигідність умов кредитування та їх справедливість, оцінити всі ризики і збитки, і письмово повідомити кредитодавця про намір відмовитись від договору.

Крім цього, згідно норм Закону України «Про захист прав споживачів», у споживача є законна можливість протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору, однак позивач даним правом не скористалася.

Враховуючи вище викладе позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 25000 грн, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.202 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.200 у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Коллект Центр" та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» 02.01.2023 був укладений договір про надання правової допомоги №02-01/2023 (а.с.34-35). До позову додано прайс-листа АО "Лігал Ассістанс" (а.с.36); заявку на надання юридичної допомоги №442 від 01.03.2024 (а.с.38), про погодження наданих правових (юридичних) послуг на суму 25000 грн; витяг з акту №4 про надання юридичної допомоги від 08.03.2024 на суму 25 000 грн (а.с.39).

Також до матеріалів справи долучено копію платіжної інструкції № від 15.03.2024 (а.с.37), згідно якої від імені ТОВ "Коллект Центр" на рахунок отримувача АО "Лігал Ассістанс" була проведена оплата у розмірі 75000,00 грн, призначення платежу: надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 року про надання правової допомоги.

Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень статей 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «Коллект Центр» витрат на професійну правничу допомогу.

Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи, оскільки справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, невеликий обсяг досліджуваних доказів та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 5000 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 грн, тим самим частково задовольнивши дану вимогу.

У відповідності з ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2368,50 грн. (3028 грн х 78,22 %/100%).

Керуючись ст. 526, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст. 4, 5, 10, 12, 76 -82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" заборгованість за кредитним договором №391733 від 19.10.2020 у розмірі 113032 (сто тринадцять тисяч тридцять дві) гривні 84 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" судові витрати у розмірі 7368 (сім тисяч триста шістдесят вісім) гривень 50 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 04 листопада 2024 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", , адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя І.О. Ратушняк