Справа № 226/1729/24
Провадження № 2/226/482/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року Димитровській міській суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Петуніна І. В.,

за участю секретаря - Кудрявцевої Н. С.,

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: ОСОБА_2,

відповідач: ТОВ «Краснолиманське»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мирнограді Покровського р-ну Донецької області у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення компенсації втрати частини заробітку,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення компенсації втрати частини заробітку з ТОВ «Краснолиманське», в обґрунтування якого зазначив, що з 07.02.2019 по 13.01.2020 він перебував з відповідачем у трудових відносинах та був звільнений за ст. 38 КЗпП, за власним бажанням. При звільненні йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 50847,96 грн. На підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 19.03.2024, з ТОВ «Краснолиманське» на його користь дану заборгованість стягнуто. Заборгованість по заробітній платі виплачена йому лише 09.05.2024. Вважає, що на підставі ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», має право на отримання компенсації втрати частини заробітку. Просив стягнути з відповідача на свою користь компенсацію втрати частини заробітку в сумі 28256,08 грн.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Позивач та його представник до судового засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав до суду відзив в якому зазначив, що відповідач заявлені позовні вимоги не визнає у повному обсязі, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, на його думку заявлений позов не підлягає задоволенню. Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України, Законами України «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати», Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою КМУ від 20 грудня 1997 року № 1427. Відповідно до ст. 9 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання, за рахунок відповідних коштів. Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Пунктами 2, 3 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у тому числі заробітної плати (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат). Пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Системний аналіз таких положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати); виплата нарахованих доходів (при цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу). Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі №134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі №134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19, від 16 квітня 2020 року у справі №200/11292/19-а. За приписами частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідач повідомляє те, що виплата нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу не відбулася, оскільки для проведення розрахунку компенсації втрати частини доходів, зокрема період невиплати заробітної плати має бути чітко визначений. Крім того, позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітку в сумі 28231,86 грн за період з листопада 2019 до моменту фактичного розрахунку 09.05.2024, але заборгованість з виплати заробітної плати виникла лише з листопада 2019 року по січень 2020 року грн, що підтверджується бухгалтерською довідкою від 09.07.2024 № 467. Але, з даною позицію відповідач не погоджується, оскільки згідно із статтею 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, а позивач 13.01.2020 року був звільненим. Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначається «Порядком проведення індексації грошових доходів населення», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зупинено з 01.01.2023 року, згідно із Законом України №2710-ІХ від 03.11.2022 року. Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін. Підставою для проведення індексації є перевищення індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого цим Законом у розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації. Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» дію Закону «Про індексацію грошових доходів населення» на 2023 рік зупинено. Тобто у 2023 році не проводиться нарахування сум індексації, які визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (зі змінами), роз`яснення норм якого надає Мінсоцполітики. При цьому відповідач наголошує, що остаточна сума компенсації, відповідно до приписів законодавства, підлягає розрахунку на день виплати боргу та не залежить від дати ухвалення судового рішення. Для проведення розрахунку слід брати доходи громадян України, які не мають разового характеру. Однак, виходячи з даних зазначених у позовній заяві позивача, де розрахунок розміру компенсації втрати частини заробітку проведено самим позивачем не мають доказового значення, бо позивачем обраний неналежний спосіб захисту своїх прав, що є підставою для відмови в цій частині позовних вимог. Тобто, виходячи із вищевикладеного вбачається, що розмір компенсації втрати частини заробітку за період з листопада 2019 року до моменту фактичного розрахунку 09.05.2024 є фактично невірно визначеним, тому що 07.02.2019 позивач працевлаштувався на підприємство, а заборгованість виникла з листопада 2019 року. Позовні вимоги позивача визивають сумнів у достовірності періоду і є значно завищеним та алгоритм її розрахунку суперечить нормам чинного законодавства, а тому вимоги щодо стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати підлягають відмові у задоволенні позовних вимог. Позивач не звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з листопада 2019 по січень 2020, а відповідач не відмовляв своїм рішенням у виплаті даної компенсації. Відмова відповідача може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Таким чином, право позивача ще не було порушено відповідачем, тому звернення до суду з даним позовом є передчасним. Законодавством передбачене обов`язкове досудове врегулювання спору у правовідносинах щодо виплати компенсації втрати частини доходів. Вважають, що у даній справі дії самого позивача направлені на безпідставне збагачення в судовому порядку, а останній є інструментом такого збагачення. Подаючи позов позивач повинен був усвідомлювати, що дії його повинні бути виправданими і відповідати загальним засадам права, а саме справедливості та розумності, які були сформульовані ще римськими юристами «Contra legem facit, qui id facit, quod lex prohibet; in fraudem vero, qui salvis verbis legis sententiam eius circumvenit» Paul., D. 1, 3, 29. Той, хто чинить дії, заборонені законом, порушує закон; той, хто оминає закон, дотримуючись його букви, порушує дух закону (Павло «Коментар до закону Цинція» (Lex Cincia), пізніше закріплено в Дигестах Юстиніана 1, 3, 29). Тобто, дотримуватися необхідно не тільки букви закону, але і його духу. Говорячи сучасною мовою, необхідно не допускати зловживання правом. До того ж, Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» протягом багатьох років - є флагманом енергетичного комплексу України, а також - є містоутворюючим та бюджетоутворюючим підприємством і знаходиться у м. Родинське Покровської міської територіальної громади Покровського району Донецької області. У цей складний час для України, а саме після початку війни російським агресором, вугледобувна галузь переживає глибоку кризу, виконуючи свою господарську діяльність, підприємство платить податки до бюджету країни, виплачує заробітну плату працівниками які кожен день ризикуючи своїм життям щодня роблять спуски під землю для того, щоб давати енергетичну стабільність для внутрішнього виробника електроенергії та постачання цієї електроенергії до осель Українських сімей. І якщо кожен почне звертатися до суду з позовом про стягнення компенсації і суд почне ставати на сторону позивача то це стане тягарем для підприємства та це буде неспівмірно з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, справу розглянути без участі представника відповідача та винести рішення по суті, у відповідності до норм чинного законодавства.

Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

08.07.2024 на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, розгляд справи по суті призначений на 11.00 год. 05.08.2024, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. 15.07.2024 надійшла уточнена позовна заява.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське» з 07.02.2019 по 13.01.2020, звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням (а. с. 14-15).

Заборгованість перед ОСОБА_1 з виплати заробітної плати за період з листопада 2019 року по січень 2020 року складала 50847,96 грн (а. с. 31).

Сума заборгованості 50847,96 грн стягнута з ТОВ «Краснолиманське» на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 19.03.2024 та повністю виплачена позивачу 09.05.2024 (а. с. 9-10, 17).

Згідно з розрахунком компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, наданим представником позивача, за період індексації доходів з листопада 2019 по квітень 2024, сума компенсації, яка належить до виплати ОСОБА_1 складає 28256,08 грн (а. с. 38-40).

V. Оцінка суду

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами.

За змістом ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно зі ст. 115 ч. 1 КЗпП України, ст. 24 ч. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно зі статтеюі 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

У відповідності до вимог ст.ст. 2-3 вказаного Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу.

Відповідно до ст. 4 зазначеного Закону, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10-го числа, що настає за звітним.

Судом встановлено, що індекс інфляції взятий для розрахунку компенсації втрати частини заробітку за листопад 2019 року за період з грудня 2019 по квітень 2024 становить 1,555521481, за грудень 2019 року за період з січня 2020 року по квітень 2024 становить 1,55833147, за січень 2020 року за період з лютого 2020 по квітень 2024 - 1,55522103.

Приріст індексу споживчих цін за період невиплати заробітної плати розраховується множенням індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу (заробітної плати) мінус 100.

Сума компенсації розраховується множенням невиплаченої заробітної плати на приріст індексу споживчих цін поділено на 100.

Заборгованість по заробітній платі за листопад 2019 року становила 16389,57 грн, за грудень 2019 року - 7821,43 грн, за січень 2020 року - 26636,96 грн.

Таким чином, компенсація втрати частини заробітної плати за період з листопада 2019 по квітень 2024 складає відповідно до розрахунку: 28256,08 грн = (16389,57 грн х 1,555521481 х 100% - 16389,57 грн) + (7821,43 грн х 1,55833147 х 100% - 7821,43 грн) + (26636,96 х 1,55522103 х 100% - 26636,96 грн).

Посилання відповідача на те, що дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зупинено з 01.01.2023 року, згідно із Законом України №2710-ІХ від 03.11.2022 року, суд вважає необґрунтованим, оскільки цей Закон не регулює правовідносини, пов`язані із затримкою виплати заробітної плати.

Враховуючи, що судом встановлено факт порушення відповідачем сплати на користь позивача належних йому коштів, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в сумі 28256,08 грн.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 968,96 грн.

На підставі ст.ст. 47, 115, 116 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 141, 259, 263, 265, 352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», місцезнаходження: 01001, м. Київ вул. Прорізна, 12-а, про стягнення компенсації втрати частини заробітку, задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітку в сумі 28256 (двадцять вісім тисяч двісті п`ятдесят шість),08 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь держави судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім),96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.08.2024.

Суддя І. В. Петунін