Справа № 199/5780/24
Провадження № 2/206/1614/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 Самарський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Похил А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

І. Стислий виклад позиції позивача, представника позивача, відповідача та представника відповідача.

Представник позивача звернулась до суду з позовною заявою, яку обґрунтувала тим, що 23.12.2016 між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 укладено Договір-Анкета про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 0 № рахунку 4959, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано ліміт кредитування у розмірі 9000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, плату за кредит, інші платежі. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами Договору. 25.01.2023 АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 238. Згідно Договору ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «УКРСИББАНК», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 № рахунку 4959 від 23.12.2016. Всупереч умовам кредитного договору ОСОБА_1 тривалий час своєчасно не вносить платежів на повернення кредиту, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. У зв`язку з чим ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» вимушений звертатися із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків та штрафів у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. На поштову адресу боржника було відправлено ряд листів повідомлень про заміну Кредитора і повідомлення вимога про погашення заборгованості за кредитним договором № 0 № рах. 4959. Також, 22.05.2024 відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості. Станом на дату подання позову заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» становить 15531,2 грн., з яких: 10300,38 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5230,82 грн. заборгованість за відсотками. Враховуючи викладене, представник позивача просила стягнути вказані суми та понесені позивачем судові витрати з відповідача на свою користь (а.с. 1-4).

Не погоджуючись з позовом, представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним. Так, щодо строків позовної давності відповідач зазначив, що між ним та банком було укладено Договір-Анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 0 № рах 4959 від 23.12.2016. Додатком № 1 до Договору № 0 від 23.12.2016 визначено графік платежів. Оскільки останнім днем кредитування є 05.01.2019, строк позовної давності у три роки відраховується з 06.01.2019 (останній день трирічного строку припадає на 06.01.2022). Відтак, на день звернення Позивача з позовом до суду, строк позовної давності сплинув. А відтак, позов подано з порушенням строку позовної давності. Щодо паспорту споживчого кредиту представник відповідача зазначила, що на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, Позивач надає також копію Паспорта споживчого кредиту, підписаного Відповідачем як частину Кредитного договору. При цьому ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з умовами кредитування, підписання їх споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту чи умовах кредитування не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Тобто, паспорт споживчого кредиту, що був підписаний відповідачем, не може розцінюватися судом як належний доказ укладеного правочину та домовленості сторін щодо саме тих умов кредитного договору, на які посилається позивач при розрахунку заборгованості. Кредитним Договором визначено, що відповідач повинен сплачувати комісію за управління кредитом у розмірі 3 % (входить до платежів за кредитом). Однак, за весь час кредитування банком не було надано супутніх послуг з обслуговування кредитної заборгованості. Відтак, умова кредитного договору щодо сплати комісії за управління кредитом є нікчемною. А відтак, сплачені відповідачем кошти на комісії повинні бути зараховані на погашення інших компонентів заборгованості (відсотків, тіла кредиту). Доказом наявності боргу позичальника перед банком є первинні документи та виписка з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику боргу по основній сумі кредиту та процентам. Період кредитування становить 23.12.2016 - 05.01.2019. Період, за який нарахована заборгованість становить 23.12.1016 - 10.01.2023. Позивач на підтвердження заборгованості за кредитним договором надає виписку з банківського рахунку за період 11.09.2018 - 10.01.2023. Станом на 11.09.2018 відповідачу вже було нараховано суму заборгованості у розмірі 12830,75 грн. Отже, будь-яких доказів на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки, її номер, строку її дії, розміру наданого банком кредитного ліміту, зарахування на цю картку суми кредиту, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я Відповідача (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо) та інших доказів, які б підтверджували факт отримання кредитних коштів відповідачем в розмірі, заявленому позивачем, до позовної заяви не надано. Факт користування відповідачем кредитним лімітом у строк 23.12.2016 - 11.09.2018 позивачем жодним чином не підтверджена. А відтак Позивач не надав жодного доказу на підтвердження наявності кредитної заборгованості у розмірі 12830,75 грн., при тому що сума позовних вимог складає 15531,20 грн. Загальні витрати по рахунку склали: 29516,53 грн. + 20 247,56 грн. = 49 764,09 грн. Відповідачем було внесено на рахунок 49486,77 грн., що практично покриває суму використаних коштів. Представник відповідача просила застосувати строки позовної давності у справі 199/5780/24 та відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 50-54).

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої остання зазначає, що викладені у відзиві на позовну аргументи є безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання. Представник відповідача в відзиві стверджує, що строк позовної давності сплинув, а відтак, позов подано з порушенням строку позовної давності. У цивільних справах щодо кредитних договорів, питання про їх припинення після повного погашення є важливим аспектом. В Україні відповідно до Цивільного кодексу, кредитний договір вважається припиненим після виконання зобов`язань сторонами, зокрема після повного погашення кредиту. Кредит вважається погашеним, коли боржник виконав усі зобов`язання, передбачені кредитним договором. Кредит вважається погашеним з моменту, коли позичальник виконав всі ці умови і кредитор підтвердив факт погашення. Також, представник відповідача стверджує, що Паспорт споживчого кредиту, що був підписаний відповідачем, не може розцінюватися судом як належний доказ укладеного правочину та домовленості сторін щодо саме тих умов кредитного договору, на які посилається позивач при розрахунку заборгованості. Відповідач підписав Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 0, чим саме підтвердив свою згоду на умови кредиту. Паспорт споживчого кредиту містить інформацію про умови кредиту, права та обов`язки сторін. Також, ознайомлення з умовами та підписання їх споживачем є необхідними для укладення кредитного договору, але для його дійсності потрібно, щоб був підписаний сам кредитний договір у відповідній письмовій формі. Крім того, представник відповідача стверджує, що умова кредитного договору щодо сплати комісії за управління кредитом є нікчемною. У позовній заяві позивачем не було подано претензій по комісії за кредитом та у виписках про рух коштів немає зазначень щодо нарахувань цієї комісії. Також сторона відповідача не надала доказів, що відповідач сплачував комісію. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 69-71, 75-76).

Представник позивача подала до суду клопотання з проханням розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 41, 57, 82).

Представник відповідача в прохальній частині відзиву на позовну заяву просила розгляд справи за наявними матеріалами справи без участі відповідача (а.с. 54).

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

23.07.2024 через систему «Електронний суд» представником позивача подано позовну заяву з додатками до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, яка ухвалою суду від 29.07.2024 була передана за підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 1-19, 21).

12.08.2024 через систему «Електронний суд» від представника позивача до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання про долучення розрахунку заборгованості за кредитним договором та докази направлення цього клопотання відповідачу (а.с. 25-35).

20.08.2024 дана позовна заява з додатками надійшла до Самарського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 36).

20.08.2024 відкрито провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03.09.2024 (а.с. 38).

29.08.2024 представник позивача звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони позивача (а.с. 41).

03.09.2024 відкладено розгляд справи на 08.10.2024 (а.с. 44).

03.09.2024 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (а.с. 47).

16.09.2024 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 50-54).

30.09.2024 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача (а.с. 57).

08.10.2024 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання (а.с. 60-61, 64).

08.10.2024 судове засідання відкладено на 06.11.2024 (а.с. 67).

18.10.2024 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 69-71, 75-76).

07.11.2024 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача (а.с. 82).

06.11.2024 судове засідання відкладено на 28.11.2024 (а.с. 85).

28.11.2024 проведено судовий розгляд за наявними матеріалами справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 23.12.2016 між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 укладено Договір-Анкета про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 0 № рахунку 4959, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано ліміт кредитування у розмірі 9000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, плату за кредит, інші платежі. Відповідно до п. 2.1 Договору Сторони дійшли згоди, що ліміт овердрафту, що встановлюється на Картковому рахунку Клієнта розуміється Сторонами в рамках цього Договору-анкети як ліміт кредитування, що встановлюється у вигляді відновлюваної кредитної лінії, яка передбачає надання кредитних коштів Клієнту в рамках ліміту кредитування одним траншем або декількома траншами. Видача траншів може ініціюватися Клієнтом шляхом використання Кредитної картки в банкоматах, електронних терміналах або іншими способами передбаченими Договором та Правилами, а також шляхом надання доручень Банку на списання кредитних коштів з Карткового рахунку (в тому числі шляхом надання Банку доручення на списання кредитних коштів на користь Банку або третіх осіб). Зобов`язання Банку по видачі чергового траншу Клієнту є відкличними і Банк має право відмовитись від видачі чергового траншу без пояснення причин відмови Клієнту. Згідно п. 2.3 Договору встановлені умови обслуговування Кредитного ліміту: 40 % - процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями за отримання готівки, річних; 40 % - процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, річних; 0 % - процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду; до 56 днів пільговий період для погашення заборгованості. Для кожної безготівкової операції за рахунок кредитних коштів в торговельно-сервісній мережі діє пільговий період кредитування, протягом якого проценти на суму цієї операції не нараховуються. Пільговий період діє від дати операції на картковому рахунку до дати платежу, що настає після найближчої білінгової дати (включно). Відповідно до п. 2.6 Договору дата розрахунку мінімальної суми поповнення Рахунку (білінгова дата) 10 число кожного місяця. Згідно п. 2.7 Договору у разі прострочення сплати Клієнтом чергового платежу Банк має право вимагати сплати Клієнтом комісії «за надання послуг з управління кредитом при використанні кредиту при простроченні сплати чергового платежу у розмірі 500 грн. Банк має право не застосовувати цю комісію або застосовувати не в повній мірі, про що і повідомляє Клієнта шляхом оголошення на сайті Банку. Пунктом 2.8 Договору визначено, що Клієнт доручає Банку здійснювати договірне списання коштів: з усіх рахунків Клієнта, відкритих у Банку, в тому числі тих, що будуть відкриті у майбутньому, для погашення простроченої заборгованості за кредитом відповідно Договору.

Також, 23.12.2016 АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 було підписано додаткову угоду до Договору-Анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 0. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди, Сторони домовились про придбання Клієнтом товару, а саме: Планшетний комп`ютер/ПК-моноблок, Samsung Galaxy Tab; налаштування техніки, встановлення програм, налаштування планшету за рахунок кредитних коштів, що надаються Банком Клієнту згідно умов Договору. З метою оплати вартості товару Клієнт доручає Банку в дату укладення цієї Додаткової угоди здійснити договірне списання коштів з Карткового рахунку Клієнта № НОМЕР_1 на рахунок ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» в сумі 7976,80 грн. При цьому: п.п. 1.1-1.3 Додаткової угоди встановлено, що 8476,80 грн. загальна вартість товару; 500,00 грн. розмір платежу за товар, що сплачується Клієнтом за рахунок власних коштів (готівка); 7976,80 грн. розмір платежу за товар за рахунок кредитних коштів; 0 грн. комісія за надання послуг з управління кредитом при отриманні (встановленні) та використанні кредиту. З п. 2 Додаткової угоди встановлено, що Сторони домовились про окремі умови використання та погашення Клієнтом частини ліміту кредитування (що наданий Банком Клієнту згідно Договору), зазначеної у п. 1.3, 1.4 що дорівнює 7976,80 грн. (сім тисяч дев`ятсот сімдесят шість гривень 80 копійок), цієї Додаткової угоди, а саме: 2.1. процента ставка за користування кредитними коштами в сумі, зазначеній у п. 2. цієї Додаткової угоди, становитиме 0,00001 % річних. Комісія за управління кредитом становитиме 3,00% (включається до суми ануїтетного платежу). Протягом дії пільгового періоду на суму кредитної заборгованості застосовується пільгова комісійна ставка, що складає 0,00 %. Строк дії пільгового періоду становить 14 платежів. П.п. 2.2 Клієнт зобов`язується повертати суму кредитних коштів, зазначену у п. 2 цієї Додаткової угоди, плату за використання цієї суми кредитних коштів, інші платежі шляхом внесення платежів щомісячно, відповідно до Графіку платежів. Відповідно до п.п. 2.3 Додаткової угоди Сторони погодили наступний Графік платежів та сукупну вартість кредиту (в межах суми кредитних коштів, у сумі, зазначеній в п. 2 цієї Додаткової угоди). Наведений характер використання кредитних коштів є умовним. При простроченні сплати чергового платежу Банком може бути нарахована комісія за надання послуг по управлінню кредитом при використанні кредиту при простроченні чергового платежу, або додаткова відсоткова ставка в порядку, розмірі та на умовах, передбачених Договором. При цьому, сукупна вартість використання кредитних коштів може бути збільшена на відповідну суму комісії. Згідно п.п. 2.4 Додаткової угоди, повернення кредиту, плати за кредит, інших платежів здійснюється у відповідності з Правилами (договірними умовами) споживчого кредитування та відкриття і розрахунково-касового карткових рахунків Позичальників АТ «УкрСиббанк» на рахунок НОМЕР_2 в АТ «УкрСиббанк», код Банку (МФО) 351005, , призначення платежу: «Поповнення рахунку 8967, ОСОБА_1 , НОМЕР_3 ». Відповідно до п. 3 Додаткової угоди, інші умови. Договору, що не суперечать цій Додатковій угоді, залишаються незмінними і Сторони підтверджують свої зобов`язання за ними.

Крім того, ОСОБА_1 підписав лист-повідомлення про можливість своєчасної та повної сплати кредитних коштів до Договору-Анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 0 від 23.12.2016.

Користування відповідачем кредитними коштами підтверджується виписками про рух коштів до Договору № 0 від 23.12.2016 за період 23.12.2016 до 25.01.2023, з яких вбачається, що відповідач розраховувався кредитною карткою за покупки та послуги, зняття готівки тощо, що підтверджує отримання відповідачем картки, оскільки проведення вищезазначених операцій є неможливим без наявності картки.

25.01.2023 АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 238, згідно умов договору ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являються боржниками АТ «УКРСИББАНК», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 № рах. 4959 від 23.12.2016.

Також, на підставі договору факторингу № 238 від 25.01.2023 АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підписали акт прийому-передачі права вимоги від 25.01.2023, який є невід`ємною частиною Договору факторингу.

Крім того, відповідно до акту взаємозаліку від 25.01.2023 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» сплатив АТ «УКРСИББАНК» одним платежем на дату відступлення права вимоги та підписання сторонами Договору факторингу і реєстру Боржників за Договором 2575973,03 грн., що також підтверджується платіжною інструкцією № 69881 від 25.01.2023.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору № 238 від 25.01.2023, позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором-Анкетою про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 0 від 23.12.2016 у розмірі 15531,20 грн., що складається з 10300,38 грн. простроченої заборгованості за тілом кредиту; 5230,82 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків.

ОСОБА_1 умови договору про споживчий кредит не виконав, внаслідок чого у нього станом на 25.01.2023 утворилася заборгованість у загальному розмірі 15531,2 грн., яка складається з 10300,38 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5230,82 грн. заборгованість за відсотками.

Також, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» направляв на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу вих. 22281820 від 22.05.2024, за змістом якої ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» вимагало від ОСОБА_1 виконати свої зобов`язання протягом 7 днів перед ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за Договором № 0 № рах. 4959, а саме: негайно погасити заборгованість у сумі 15531,2 грн., однак відповідачем було проігноровано вказану вимогу.

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Щодо доводів представника відповідача щодо спливу строку позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

У ч. 1 ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з подальшими змінами, з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України встановлений карантин. Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 до 30 червня 2023 року.

Крім того, згідно п. 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З урахуванням вказаних положень законодавства, а також того факту, що станом на день розгляду вказаної цивільної справи термін дії воєнного стану продовжений, позивачем не пропущено строк для звернення з вказаним позовом до суду.

Суд погоджується з доводами представника позивача, що у цивільних справах щодо кредитних договорів, питання про їх припинення після повного погашення є важливим аспектом. Відповідно до ЦК України, кредитний договір вважається припиненим після виконання зобов`язань сторонами, зокрема після повного погашення кредиту. Кредит вважається погашеним, коли боржник виконав усі зобов`язання, передбачені кредитним договором.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до положень ст.ст. 509, 525, ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право фізичних або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 уклав Договір-Анкета про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 0 від 23.12.2016, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що у випадку якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо того, що Паспорт споживчого кредиту, що був підписаний Відповідачем, не може розцінюватися судом як належний доказ укладеного правочину та домовленості сторін щодо саме тих умов кредитного договору, на які посилається Позивач при розрахунку заборгованості з огляду на таке.

Так, відповідач добровільно підписав Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 0, чим саме підтвердив свою згоду на умови кредиту. Паспорт споживчого кредиту містить інформацію про умови кредиту, права та обов`язки сторін.

Твердження відповідача, що умова кредитного договору щодо сплати комісії за управління кредитом є нікчемною в даному випадку не стосуються позовних вимог, оскільки в позовній заяві не було подано претензій по комісії за кредитом та у виписках про рух коштів немає зазначень щодо нарахувань цієї комісії. Також Відповідач не надав суду жодних доказів, що він сплачував комісію.

Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із банком, якщо дійсно вважав несправедливими його умови, натомість відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень.

Тобто, підписуючи відповідні документи, Відповідач засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором. При цьому Відповідач, ознайомившись з умовами кредитування, мав реальну можливість відмовитися від отримання коштів та на момент підписання щодо спірності умов договору не заявляв, що свідчить про свідоме визнання умов договору відповідачем.

Суд звертає увагу, що відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, і навіть не звертався до кредитора за додатковими роз`ясненням положень договору ні до, ні під час, ні після, його укладення, тобто не скористався цим своїм правом. Тому доводи відповідача суд оцінює критично, оскільки вони випливають лише з його особистих суб`єктивних оцінок, як боржника, зацікавленого у мінімізації своїх грошових зобов`язань. При цьому на час укладання договору відповідач був згоден з його умовами та взяв на себе відповідні зобов`язання добровільно.

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України закріплено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

З огляду на викладене, дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем сума заборгованості за кредитним договором у повному обсязі не сплачена, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, рішення ЄСПЛ в справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, рішення ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010).

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у зв`язку з чим у позивача виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин, а позов таким, що підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 610, 611, 612, 623, 1050, 1054-1055, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 13, 81, 206, 263, 264, 265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (за ревізитами: , НОМЕР_4 , банк отримувача «Райффайзен Банк») заборгованість за кредитним договором № 0 № рах. 4959 від 23.12.2016 станом на 25.01.2023 в розмірі 15531,2 грн., яка складається з 10300,38 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5230,82 грн. заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (за ревізитами: , НОМЕР_4 , банк отримувача «Райффайзен Банк») сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя К.С. Маштак