Єдиний унікальний номер 722/2262/24
Номер провадження 2/722/551/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого: Суського О.І.

секретаря: Сімак О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, як орган опіки та піклування про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Сокирянський районний суд із вказаним вище позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів.

Обґрунтовуючи позов вказував, що 08.08.2011 року він та відповідачка ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Грубнянської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №06. Від шлюбу у них з відповідачкою є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2012 року народження та ОСОБА_4 , 2014 року народження.

Зазначив, що спільне сімейне життя не склалося, з грудня 2023 року не проживають разом однією сім`єю, не підтримують між собою шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, кожен живе своїм життям, відповідач проживає окремо і участі у вихованні та утриманні дітей практично не бере, позивач проживає разом з дітьми, самостійно їх виховує та утримує, а тому розірвання шлюбу дійсно відповідає їхній волі. Вважає, що шлюб з відповідачкою існує формально та подальше його збереження буде суперечити його інтересам.

Із врахуванням викладеного просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з неї аліменти на утримання дітей.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, натомість направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилась, однак надіслала до суду заяву, в якій підтвердила викладені в позовній заяві обставини та визнала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила справу розглядати без її участі, проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання їхніх спільних дітей з батьком не заперечує.

Представник третьої особи Виконавчий комітет Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій проси справу розглядати без участі останньої за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Так, з наведених у позовній заяві обставин, які згідно ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, встановлено, що 08.08.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Грубнянської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Під час шлюбу у сторін народилось двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається із копії витягу з реєстру територіальної громади №2024/010543408 від 03.09.2024 року відповідачка ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_3 донька, ОСОБА_4 донька, ОСОБА_6 батько.

Статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи з цього, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість.

Таким чином, у суду відсутні підстави для примусового збереження сім`ї між сторонами при наявності категоричного заперечення щодо цього позивачки.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Окрім того, суд враховує, що постанові від 17.10.2018 року №402/428/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Судом встановлено, що позивач та відповідачка з грудня 2023 року не проживають разом однією сім`єю, не підтримують між собою шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, кожен живе своїм життям, відповідачка проживає окремо і участі у вихованні та утриманні дітей практично не бере, позивач проживає разом з дітьми, самостійно їх виховує та утримує.

Вказані обставини визнаються сторонами та ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що відповідачкою ОСОБА_2 свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні дитини є мінімальною та недостатньою.

Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 , із врахуванням наданої відповідачем заяви про визнання позову, слід задовольнити, адже це якнайкраще відповідатиме інтересам дітей.

Стаття 180 СК України передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідачки, вік її дітей, які потребують необхідного забезпечення, виходячи з розумності та достатності розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб дітей, а також з реальної можливості відповідачки сплачувати щомісячно аліменти, не порушуючи прав останньої суд вважає, що з ОСОБА_2 слід щомісячно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 24, 110, 112, 141, 150, 157, 160, 161 180-183 СК України, ст.ст. 13, 141, ч.4 206, 263, 265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, як орган опіки та піклування про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений 08.08.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстрований Виконавчим комітетом Грубнянської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №06.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області 26.09.2001 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який здійснює їх самостійне виховання та утримання.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області 13.09.2011 року, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області 26.09.2001 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 25.10.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду, в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , понесені ним судові витрати у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Копію даного рішення, після набрання ним законної сили, надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його ухвалення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: