Провадження №: 6/755/1942/24
У Х В А Л А

"25" жовтня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ф інансова компанія « Сонаті», заінтересовані особи: стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп», боржник - ОСОБА_1 , приватний виконавець Шарков О.О. про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ТОВ «ФК «Сонаті», звернувся із заявою, в якій просить суд: замінити сторону (стягувача) за виконавчим написом № 22270 від 16.08.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» заборгованості за кредитним договором, а саме з ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» на його правонаступника - ТОВ «ФК «СОНАТІ».

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. видано виконавчий напис № 22270 від 16.08.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» заборгованості за кредитним договором, який перебуває на виконанні приватного виконавця Шаркова О.О. у рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1. 13.06.2024 між ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» було укладено договір відступлення права вимоги № 13-06/24 із відступленням прав грошової вимоги за кредитним договором, відповідно до якого перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором № 010/7137/82/583910 від 18.06.2019 до ТОВ «ФК «СОНАТІ». 09.04.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп», як новий кредитор згідно договору відступлення права вимоги № 114/2-31-F від 09.04.2020, укладеним між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» набуло право вимоги за кредитним договором № 010/7137/82/583910 від 18.06.2019. Таким чином, ТОВ «ФК «СОНАТІ» є єдиним власником всіх прав вимоги за вищезазначеним кредитним договором, у тому числі прав на отримання всіх платежів, передбачених цим договором, а отже ТОВ «ФК «СОНАТІ» набуло статусу нового стягувача за виконавчим написом № 22270 від 16.08.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» заборгованості за кредитним договором.

Сторони у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в тому числі, шляхом розміщення оголошення в мережі Інтернет на порталі Судова влада на сторінці Дніпровського районного суду м. Києва.

У своїй заяві представник заявника просить суд розглядати справу за його відсутності.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить наступного.

Як убачається із матеріалів заяви, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шаркова О.О. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1, відкрите на підставі виконавчого напису № 22270 вчиненого 16.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп».

За матеріалами заяви убачається, що 09.04.2020 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F.

13.06.2024 між ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» було укладено договір відступлення права вимоги № 13-06/24.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із зазначеними вимогами заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є окремою підставою процесуального правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, а тому припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України в постанові від 20.11.2013 у справі № 6-122цс13.

За укладеними договорами було відступлено за плату права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників.

Таким чином, за матеріалами заяви судом було встановлено, що за договорами відступлення права вимоги та у відповідності до реєстру боржників до договорів прав вимоги, заявнику було відступлено право вимоги до боржника за кредитним договором № 010/7137/82/583910 від 18.06.2019. До заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником долучено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, з якої вбачається, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шаркова О.О. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1, відкрите на підставі виконавчого напису № 22270 вчиненого 16.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп». Також, до матеріалів заяви долучено копію виконавчого напису, з якого вбачається, що 16.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 22270, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 010/7137/82/583910 від 18.06.2019, укладений між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» на підставі договору відступлення права вимоги № 114/2-31-F від 09.04.2020 укладеного між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» на користь ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» на загальну суму 11033,21 грн.

Водночас, як на підставу вчинення виконавчого напису, приватний нотаріус посилався на статті 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02.09.1993 № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 визнано незаконним та нечинним п. 2 Переліку, на який посилався приватний виконавець при вчиненні спірного виконавчого напису нотаріусу.

Виконавчий напис вчинений нотаріусом 16.08.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 № 23.

Однак, з наданих до суду доказів суд позбавлений можливості встановити про наявність зобов`язань ОСОБА_1 перед АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», в тому числі і не додано самого кредитного договору, щоб підтверджувало б правомірність набуття права вимоги до боржника за таким кредитним договором, за наведених судом обставин. При цьому, заявником не надано також інших документів та інформації як у письмовій, так і в електронній формі, які стосуються виникнення права вимоги, що свідчить про не доведення заявником факту виникнення права вимоги, що відступлено за укладеними договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті», заінтересовані особи: стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп», боржник - ОСОБА_1 , приватний виконавець Шарков О.О. про заміну сторони виконавчого провадження, у зв`язку з недоведеністю факту виникнення права вимоги, що відступлено за укладеними договорами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. ст. ст. 260, 353, 354, 442 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті», заінтересовані особи: стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп», боржник - ОСОБА_1 , приватний виконавець Шарков О.О. про заміну сторони виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: