Справа № 683/2867/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Цішковського В.А.

з участю секретаря Васічевої О.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в місті Старокостянтинові справу № 683/2867/24, номер провадження 2/683/1227/2024 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , та просить визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внести до актового запису № 2 від 03.01.2017 року, складеного про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, зазначивши у «Відомостях про батька» - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України та змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_3 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

В обґрунтування заявленого позову вказує, що у 2015 році познайомився із ОСОБА_2 та невдовзі після знайомства, почали проживати однією сім`єю та вести спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася дитина - син ОСОБА_3 . Однак, на момент реєстрації народження дитини, не було спільної заяви їх, як батьків, тому відомості про батька дитини у свідоцтві про народження записані на підставі ч.1 ст.135 СК України. Після народження дитини сторони та їх дитина продовжували проживати однією сім`єю близько ще двох років. Окрім того, зазначає, що вони як біологічні батьки дитини, піклувалися про його здоров`я, фізичний та моральний розвиток, забезпечували його всім необхідним для нормального розвитку новонародженого.

Проте, на початку березня 2017 року, через непорозуміння та складнощі в особистих стосунках з ОСОБА_2 , припинили проживати однією сім`єю та стали проживати окремо один від одного. Спільний син ОСОБА_3 залишився проживати із матір`ю.

Однак з моменту народження сина та до сьогоднішнього дня, позивач завжди визнавав його своїм сином та ставиться до нього як до своєї рідної дитини, матеріально його забезпечує та постійно бере активну участь у його вихованні, син відповідно ставиться до нього, як до свого рідного батька.

Просить суд визнати його батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ввести зміни до актового запису про народження дитини відомості про батька.

В підготовче засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кравчук В.М. подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав та просить задовільнити. Просить, у випадку визнання позову відповідачем, ухвалити рішення в підготовчому засіданні.

Відповідач ОСОБА_2 також подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

За такого, суд приходить до висновку про можливість ухвалення судового рішення у справі за результатами підготовчого провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 мав стосунки та спільно проживав разом з відповідачем ОСОБА_2 у період часу з 2015 року до березня 2017 року, тобто фактично проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_3 .

При реєстрації народження дитини, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадився згідно ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 від 03.01.2017 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України № 6 від 29.11.2023 року.

Згідно викладених мотивів у позовній заяві, сторони припинили свої відносини у березні 2017 року та син ОСОБА_3 залишився проживати із матір`ю. Однак ОСОБА_1 з моменту народження сина та до сьогоднішнього дня, завжди визнавав його своїм сином та ставиться до нього як до своєї рідної дитини, матеріально його забезпечує та постійно бере активну участь у його вихованні, син відповідно ставиться до нього, як до свого рідного батька.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно ст.7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків.

Згідно вимог ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

Згідно ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п.п.20 п. 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Пунктом 2.13.1. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька, матір дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п.2.16.4 Розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Таким чином, батьківство ОСОБА_1 , відповідачем не заперечується, а повністю визнається. В зв`язку з цим, можна дійти висновку, що відповідач визнав позовні вимоги, як і визнав всі обставини, на які посилається позивач. Визнання позову, на переконання суду, не порушують прав та законних інтересів інших осіб та не суперечить закону, відповідає інтересам дитини. Отже, позовні вимоги про визнання батьківства підлягають задоволенню в повному обсязі з внесенням відповідних змін до актового запису.

Вимог про стягнення судових витрат по справі позивачем не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 263-265, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, батьком ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_3 матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 03.01.2017 року за № 2, зазначивши у «Відомостях про батька», «прізвище: ІНФОРМАЦІЯ_6 , ім`я: ОСОБА_6 , по батькові: ОСОБА_7 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянство: України».

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 03.01.2017 року за № 2, змінивши у «Відомостях про дитину» у графі «прізвище: ОСОБА_3 », зазначивши «прізвище: ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя: