г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/5092/23
Номер провадження 2/213/247/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі судді Мазуренко В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №213/5092/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 21 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 і первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» укладено кредитний договір, який підписано електронним підписом позичальника. за умовами договору товариство надає позичальнику фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором. 21.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та позивачем укладено договір факторингу за яким до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором на суму заборгованості 22000,00 грн. З моменту отримання права вимоги позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

26 грудня 2023 року від представника відповідача адвоката Губара А.Л. надійшов відзив на позов, в якому вказує, що відповідач не визнає позовних вимог. Обставину щодо укладення договору та його підпису з використанням електронного підпису відповідача вважає недоведеними, оскільки позивачем не надано доказів передання одноразового ідентифікатора від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 та його приєднання останньою до відповідного електронного повідомлення та обставини надсилання такого повідомлення. Також вказує, що позивач стверджує, що невід`ємною частиною кредитного договору є Правила надання коштів у позику, які розробляються банком та регулюють порядок та розмір нарахування відсотків. Проте ці правила залежать від волевиявлення фінансової установи, яка може вносити відповідні зміни. Тому без надання підтвердження про конкретні запропоновані відповідачці Правила надання коштів у позику. Відсутність домовленості про сплату відсотків, пені та штрафів не можуть розцінюватися як стандартна форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Також позивач в порушення вимог ст.18 ЗУ «Про споживче кредитування» не надав суду підтвердження щодо повідомлення відповідача про відступлення права вимоги.

Просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому зазначає, що оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Вказує, що сторони узгодили розмір кредиту (позики), грошову одиницю , в якій надано кредит. Строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Такий договір має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено.

Відповідач не скористалась правом, передбаченим ЗУ «Про захист прав споживачів» на відмову в односторонньому порядку від укладеного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії договору.

У відповідності до умов договору кошти надають позичальнику в безготівковій формі на його банківську картку, вказану при укладанні договору, а саме НОМЕР_1 . Доступ до виписок по картці має банк емітент УкрСиббанк та відповідач ОСОБА_1 . Проте відповідач як власник карткового рахунку не надала суду належних та допустимих доказів того, що відповідні кошти за спірним договором не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що такий картковий рахунок їй не належить. Ні первісний кредитор ні позивач не мають право доступу до такої інформації, оскільки вона є банківською таємницею.

Щодо повідомлення боржника про відступлення права вимоги позивачем вказано, що відповідно до п.1,3 Договору факторингу, ТОВ «ІНВЕСТРУМ» зобов`язується протягом 10 робочих днів повідомити боржників про відступлення права вимоги за кредитним договором та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію, передбачену законодавством про останнього у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами законодавства. При цьому, в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги.

На думку позивача неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у задоволення позову новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. При умові, якщо відповідач не отримала повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки первісного кредитора.

Позивач вважає, що відповідачем та її представником не доведені обставини, на які вони посилаються. Просить відзив залишити без розгляду та задоволення.

У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача зазначив, що позивач не довів укладення кредитного договору, не надав належних та допустимих доказів того, що відповідачу була адресована пропозиція укласти електронний договір. А відповідач надала відповідь-згоду на укладення такого договору у відповідності до ст.6 ЗУ «Про електронну комерцію». Поданий позивачем бланк кредитного договору є формуляром, який не підтверджує прийняття відповідачем пропозиції укласти кредитний договір шляхом використання аналогу власноручного підпису, адже позивач не надав доказів надсилання відповідачу одноразового ідентифікатора та акцептування пропозиції відповідачем.

Копію листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 11.12.2023 засвідчену представником позивача, вважає неналежним доказом здійснення грошового переказу, оскільки він не містить необхідної інформації для ідентифікації платника та отримувача, їх рахунки, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.

Просить відмовити у задоволенні позову за недоведеністю.

В судове засідання сторони не викликались.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

18 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі. Її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 29 січня 2023 року витребувані докази від банка-емітента «АТ «УКРСИББАНК» та відповідача ОСОБА_1 .

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

21 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №16154-10/2021, пунктом п.1.1 якого передбачено, що товариство надає клієнту кредит в розмірі 5500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається на строк 30 днів, до 19.11.2021. За користування кредитом передбачено сплата 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. Договором передбачено, що кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Договір підписаний сторонами електронним підписом.

Також сторонами складено паспорт кредиту, де викладені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки, загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту тощо.

Як видно із листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» на підставі договору, укладеного між ним і ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» від 15.09.2020 №ФК-150920, 21 жовтня 2021 року на картку НОМЕР_1 , здійснено зарахування коштів в сумі 5500 грн, номер транзакції в системі іРау.ua 115423621. Зарахування вказаної суми на рахунок, до якого була емітована банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , також видно із витягу з виписки по банківському рахунку відповідача, наданого АТ «УКРСИББАНК».

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором видно, що відповідач не здійснювала оплату по кредиту та з 20.11.2021 тіло кредиту перейшло в прострочене тіло кредиту, відсотки в прострочені відсотки. Станом на 20.09.2023 заборгованість по тілу кредиту складає 5500 грн, по відсоткам 16500 грн.

21 вересня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" укладено договір факторингу №21092022, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржника, у тому числі грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №16154-10/2021 в розмірі 22000,00 грн, з яких: 5500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16500,00 грн сума заборгованості за відсотками, що підтверджується вказаним договором, актом прийому-передачі та витягом з реєстру боржників.

Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем за договором №16154-10/2021 від 21 жовтня 2021 року за період з 21.09.2022 по 30.09.2023 заборгованість відповідача не погашена та складає 22000,00 грн. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював.

Витребувані у відповідача ОСОБА_1 виписки з банківської картки № НОМЕР_1 з 21.10.2021 суду не надані. Про причини невиконання вимог ухвали суду остання не повідомила.

Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають зобов`язань за договором кредиту.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановлено, що договір про надання фінансового кредиту №16154-10/2021 укладено в електронній формі та підписаний ОСОБА_1 з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Механізм укладення електронного договору, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис».

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 р. у справі № 524/5556/19 зазначив, що якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. .Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 28.04.2021 у справі №234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 10.06.2021 у справі №234/7159/20 (провадження №61-18967св20), від 18.06.2021 у справі №234/8079/20 (провадження №61-2904св21).

Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ст. 640 ЦК України).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України).

Беручи до уваги вказані норми закону, суд приходить до висновку, що договір, укладений між сторонами 21.10.2021 року в електронній формі, що містить електронний підпис позивача та представника Товариства, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами,що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».

За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами.

Посилання відповідача у відзиві на те, що вона не підписувала кредитний договір не підтверджується будь-якими належними та допустимими доказами. Зазначаючи про недоведеність обставини укладення спірного кредитного договору, відповідач зустрічного позову стосовно визнання договору нікчемним або неукладеним не подала, про докази на спростування вимог позивача не зазначила, таких доказів суду не надала.

За приписами ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Посилання сторони відповідача у відзиві на позов на ту обставину, що позивач в обґрунтування вимог щодо розміру та порядку нарахування відсотків, посилається на Витяг з Правил надання коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору та з якими відповідач не ознайомлена, не є доречним, оскільки сторонами в договорі про надання фінансового кредиту №16154-10/2021 визначені істотні умови договору, в тому числі: розмір фінансового кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, розмір відсотків (річних, на добу), порядок їх нарахування.

Крім того, факт надання відповідачу кредиту за вказаним договором у сумі 5500 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , підтверджується відповідним повідомленням ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ»,

Також із виписки по картковому рахунку відповідача, наданого АТ «УКРСИББАНК», яким емітована вказана банківська картка на ім`я ОСОБА_1 , видно операцію щодо зарахування 21.10.2021 грошових коштів в сумі 5500 грн, яка і була визначена умовами договору. Вказане є свідченням виконання з боку кредитора покладених на нього зобов`язань перед позичальником.

Доказів на спростування твердження позивача щодо надання відповідачу кредитних коштів на умовах фінансового кредиту остання не надала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Таким чином, у відповідача виникли зобов`язання за укладеним договором повернути кредит і сплатити відсотки за користування коштами.

Приписами ст.625 ЦК України, передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до розрахунку заборгованості встановлено, що позичальник свої зобов`язання за кредитним договором у погоджені сторонами строки не виконала, суму кредиту та відсотки за користування ним жодного разу не сплачувала. Отже, остання неналежним чином виконувала умови договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість.

Проти розміру нарахованої заборгованості відповідач не заперечувала, іншого належного розрахунку, який би узгоджувався з матеріалами справи та умовами договору, не надала.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові ВС від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц, постанові КЦС ВС від 6 лютого 2019 року у справі No 361/2105/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

На підставі укладеного договору факторингу №21092022 від 21.09.2022 позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором №16154-10/2021 від 21 жовтня 2021 року. Жодних штрафних санкцій позивачем не нараховано. Отримані кредитні кошти та проценти за користування цими коштами відповідач не повернув, умови договору не виконав.

Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку та враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачкою не повернуті, нарахування процентів за користування кредитом було передбачено умовами договору, укладеного між сторонами, розмір заборгованості за основною сумою боргу та за відсотками відповідачем не спростовано, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Керуючись ст. ст. 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 611, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст.ст. 7,12, 13, 76-81, 89, 141, 247 ч.2, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором №16154-10/2021 від 21 жовтня 2021 року в розмірі 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень 00 коп, з яких: 5500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16500,00 грн сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складення повного тексту судового рішення 26 лютого 2024 року.

Суддя В.В. Мазуренко