Провадження по справі № 2-з/635/10/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року с-ще Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Омельник М.М.,

за участі секретаря судового засідання Сліпченко К.С.,

розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Руденко Тетяни Вікторівни про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

ВСТАНОВИВ:

представник заявника ОСОБА_1 адвокат Руденко Тетяна Вікторівна звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки із спільної сумісної власності у спільну часткову власність, шляхом накладення арешту на майно, а саме, у поданій заяві просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на 63/100 частини житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_3 .

Вказує, що з 24.04.1982 по 10.06.1998 перебувала у шлюбі ОСОБА_3 . Внаслідок спільних зусиль за час шлюбу добудували житловий будинок у АДРЕСА_1 . В заяві зазначає, що ОСОБА_3 у 2024 році помер, після його смерті відкрилась спадщина, на яку має право донька померлого та яка звернулась для її оформлення до приватного нотаріуса. Виділ частки зі спільного майна подружжя може бути ускладнено у разі видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємиці та можливого розпорядження нею зазначеним нерухомим майном.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Сторони у судове засідання не викликалися.

Враховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном, що призводить до незворотних наслідків.

У постанові Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У пункті 4 цієї постанови Верховний суд України зазначив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У відповідності до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен враховувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також необхідність запобігти порушенню прав третіх осіб у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову.

Такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

За наданими до заяви доказами, а саме інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (дата формування інформації 03.11.2024), вбачається, що 63/100 частина будинку за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 29 липня 2003 року, підстава виникнення права власності Свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 29 липня 2003 року видане Виконкомом Мереф`янської міської ради.

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 04 жовтня 2024 року, шлюб заявниці з ОСОБА_3 було зареєстровано 24 квітня 1982 року. Шлюб розірвано 10 червня 1998 року.

При цьому, подана заява про забезпечення позову не містить доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір та існування обставин, які унеможливлять виконання рішення суду, в разі не вжиття, вказаних в заяві видів забезпечення позову. Зокрема, заява не містить обґрунтування ризиків здійснення відповідачем будь-яких дій направлених на відчуження майна.

За таких обставин, доводи заявника викладені у заяві про забезпечення позову не є вмотивованими та обґрунтованими.

З урахуванням вищенаведеного, доходжу висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та про неспівмірність запропонованих заходів забезпечення позову, так як доводи, викладені в заяві, є недостатніми та не доведеними належними засобами, як і необгрунтовано те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, доводи заяви ґрунтуються виключно на припущеннях, у зв`язку з чим в задоволенні заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Руденко Тетяни Вікторівни про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.М.Омельник