Справа № 505/443/22
Провадження № 2/505/685/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.11.2024 року м.Подільськ Одеської області

Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Павловської Г. В.

при секретарі Киларь Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27.03.2020 року між АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 на підставі заяви- договору №2020/І С/202-000680 було укладено Договір приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками банку ПАТ «УКРГАЗБАНК» відкрито договір споживчого кредиту №2020/ОВР/202-000525.

Кредитний договір №2020/ОВР/202-000525 від 27.03.2020 року є договором приєднання.

Згідно з умовами договору відповідач отримав кредит у вигляді відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з орієнтовною сумою 10 000,00 грн., максимальною до 300 000,00 грн. зі сплатою 42% річних базова процентна ставка і 48% річних- за прострочення заборгованості за дозволеним овердрафтом.

Відповідач умови договору не виконує.

Внаслідок порушення зобов`язань по договору споживчого кредиту №2020/ОВР/202-000525 від 27.03.2020 року заборгованість ОСОБА_1 перед АБ «УКРГАЗБАНК» станом на 27.03.2020 року становить 64 603,25 і складається з: 49 994,19 грн. - заборгованість по кредиту; 13663,70 грн. заборгованість по процентах (прострочена); 945,37 грн. 3 проценти річних від простроченої суми (в порядку ст.625 Цивільного кодексу України).

Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість у розмірі 64603,25 грн., а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

01.10.2024 року ухвалою суду суддею Павловською Г.В. справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

18.11.2024 року відповідач в судове зсідання не зявилась, але надала до суду заяву про визнання позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, які подані до позовної заяви, встановив наступне.

27.03.2020 року між АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 на підставі заяви- договору №2020/І С/202-000680 було укладено Договір приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками банку ПАТ «УКРГАЗБАНК» відкрито договір споживчого кредиту №2020/ОВР/202-000525.

У відповідності до п.2.1 заяви про приєднання дана Заява-договір разом з Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками, Тарифним планом, умовами банківських продуктів/пакетів, розміщених на сайті банку, є договором комплексного банківського обслуговування, укладеним між відповідачем як клієнтом, та банком.

Кредитний договір №2020/ОВР/202-000525 від 27.03.2020 року є договором приєднання.

Згідно з умовами договору відповідач отримав кредит у вигляді відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з орієнтовною сумою 10 000,00 грн., максимальною до 300 000,00 грн. зі сплатою 42% річних базова процентна ставка і 48% річних- за прострочення заборгованості за дозволеним овердрафтом.

Отже, приєднання відповідача до запропонованих банком умов вчинене у письмовій формі та відповідає положенням ст.634 ЦК України.

Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує та систематично порушує умови договору, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Банк направив вимогу про дострокове повернення кредиту від 23.11.2020 року №129/35403/2020, яка залишилася без реагування.

Таким чином, внаслідок порушення зобов`язань договору споживчого кредитування №2020/ОВР/202-000525 від 27.03.2020 року заборгованість відповідача перед АБ «УКРГАЗБАНК» станом на 27.03.2020 року становить 64 603,25 і складається з: 49 994,19 грн. - заборгованість по кредиту; 13663,70 грн. заборгованість по процентах (прострочена); 945,37 грн. 3 проценти річних від простроченої суми (в порядку ст.625 Цивільного кодексу України).

Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до положень ч.2 ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З урахуванням викладеного, судом встановлений факт перебування сторін по справі у договірних відносинах, що підтверджується підписанням відповідачем заяви-договору, в тому числі і договору №2020/ОВР/202-000525, за яким сторони погодили умови надання позивачем грошових коштів (кредиту) відповідачу, як клієнту, зокрема, щодо розміру та строків сплати ним відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що позивач згідно умов укладеного між сторонами договору №2020/ОВР/202-000525 від 27.03.2020 року виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу на умовах кредиту грошові кошти шляхом встановлення на його картковий рахунок ліміту дозволеного овердрафту, що безпосередньо підтверджується випискою з особового рахунку відповідача.

Натомість відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала належним чином, оскільки не надавала своєчасно банку грошові кошти у вигляді щомісячних платежів для погашення заборгованості за кредитом та відсотками в розмірах та в межах строків, визначених укладеним між ним та банком договором. Відповідно до розрахунку, заборгованість відповідача перед АБ «УКРГАЗБАНК» станом на 27.03.2020 року становить 64 603,25 і складається з: 49 994,19 грн. - заборгованість по кредиту; 13663,70 грн. заборгованість по процентах (прострочена); 945,37 грн. 3 проценти річних від простроченої суми (в порядку ст.625 Цивільного кодексу України).

Згідно положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №149/1499/18 (пункти 35, 37), правовідносини стосовно здійснення позикодавцем права на визначену договором плату за користування позикою за час, на який він її надав, та правовідносини щодо здійснення позикодавцем права на проценти внаслідок невиконання позичальником обов`язку повернути кошти до визначеного термінує різними за змістом. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Подібний висновок щодо застосування приписів ЦК України про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами викладений також і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (пункти 53-54, 90-91).

У постанові від 27 липня 2021 року, прийнятої у справі №910/18943/20 (пункти 35, 42, 43, 45) Верховний Суд зазначив про те, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність нарахування позивачем процентів за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.

У зв`язку із викладеним та заявою відповідача про визнання позовних вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, вважає, що вони підлягають задоволенню в повному обсязі та стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором №2020/ОВР/202-000525 від 27.03.2020 в розмірі 64603,25 грн.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений судовий збір в розмірі 2481,00 грн.

Керуючись ст.ст.6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» заборгованість за договором №2020/ОВР/202-000525 від 27.03.2020 в розмірі 64 603 (шістдесят чотири тисячі шістсот три) грн. 25 коп., яка складається із: 49 994,19 грн. - заборгованість по кредиту; 13663,70 грн. заборгованість по процентах (прострочена); 945,37 грн. 3 проценти річних від простроченої суми (в порядку ст.625 Цивільного кодексу України).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя Г.В.Павловська

Повне судове рішення складено 18.11.2024 року.