Провадження №2/523/308/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2024 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель Микола Володимирович ( АДРЕСА_3 ), про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,

Установив

ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . ОСОБА_1 племінниця померлого, звернулася до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавля Миколи Володимировича 02 лютого 2023 року із заявою про прийняття спадщини. При відвідуванні Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавля Миколи Володимировича 21 лютого 2023 року, ОСОБА_1 дізналася що 05 жовтня 2022 року щодо майна ОСОБА_3 вже була заведена спадкова справа № 12/2022.

Спадкову справу №12/2022 було відкрито за заявою ОСОБА_2 , який є батьком ОСОБА_1 , яким було отримано свідоцтво про право на спадщину ще до моменту звернення нею до нотаріуса.

ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 звернувся з заявою про прийняття спадщини з пропуском строку на прийняття спадщини, а тому він вважається таким, що не прийняв її. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 позбавлена права на одержання свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_1 просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину видане ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 понесені нею судові витрати.

Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому підготовчому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року , за клопотанням сторони позивача, витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавель Миколи Володимировича завірену належним чином копію спадкової справи №12/2022 щодо майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 05 червня 2024 року , за клопотанням позивача, витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформації про перетин державного кордону України громадянином України ОСОБА_2 протягом останніх п`яти років.

Виходячи зі змісту ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

За правилами, визначеними нормою ст. 178 ЦПК України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Згідно ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відзив на позовну заяву від сторони відповідача до суду не надходив, відповідно, відповідач не скористався правом на подання до суду відзиву на позовну заяву в установлені строки.З будь-якими заявами, клопотаннями відповідач до суду не звертався. Відтак, суд вважає належним вирішувати справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 25 вересня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд по суті позову на 26 листопада 2024 року.

У судове засідання з`явився представник позивача адвокат Коваленко Катерина Олександрівна, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов в повному обсязі з вищевикладених підстав.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце його проведення був належним чином повідомленим, причини своєї неявки суду не повідомив. (а.с. 27,28,31,82,83,102).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель Микола Володимирович надіслав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. (а.с. 86).

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності відповідача і третьої особи та прийняття судового рішення на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки всі учасники справи були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №4, сформованого 05 жовтня 2022 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, померлий ОСОБА_3 за життя заповіту не складав. Суд зауважує, що якщо фізична особа не залишила заповіту, або заповіт виявився недійсним, або відсутні умови, які зазначені у заповіті з умовою, або спадкоємці за заповітом не прийняли спадщину, або фізична особа розпорядилася лише частиною свого майна - настає спадкування за законом. Тож, в даному випадку має місце спадкування за законом, враховуючи відсутність складеного заповіту.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Виходячи з положень ст. 1220 ЦК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті ОСОБА_3 була відкрита спадщина.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, а саме: квартира загальною площею 44,9 кв.м, житлова площа: 32,8 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Право власності ОСОБА_3 на вищезазначене майно було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10 січня 2023 року відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №320024174, сформованого 12 січня 2023 року.

Відповідно до пункту 2.1 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Спадкову справу №12/2022 щодо майна ОСОБА_3 було відкрито 05 жовтня 2022 року на підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини, посвідченої другим секретарем з консульських питань Посольства України в Чеській Республіці Кнопка С. у м. Прага, Чеська Республіка 27 вересня 2022 року.

Заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини була підписана у м. Прага, Чеська Республіка 27 вересня 2022 року та посвідчена другим секретарем з консульських питань Посольства України в Чеській Республіці Кнопка С.

30 вересня 2024 року на виконання ухвали Суду від 05 червня 2024 року Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України було надіслано лист на №11939 від 05.06.2024 року, відповідно до якого, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 24.09.2019 по 24.09.2024 (станом на 08:45) в Базі даних не виявлено.

09 жовтня 2024 року на виконання ухвали Суду від 05 червня 2024 року Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України було надіслано лист на №523/19430/23 від 25.09.2024 року, відповідно до якого, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 02.10.2019 по 02.10.2024 (станом на 08:30) в Базі даних не виявлено.

Крім того, у Чеській Республіці було видано довіреність №570/3549-22 від 09 грудня 2022 року, посвідчену другим секретарем з консульських питань Посольства України в Чеській Республіці Кнопка С., якою уповноважено ОСОБА_5 представляти інтереси ОСОБА_2 . На підставі відповідної довіреності №570/3549-22 від 09 грудня 2022 року було подано заяву про видачу ОСОБА_2 свідоцтва про прийняття спадщини.

Достовірність підпису ОСОБА_2 у заяві про прийняття спадщини щодо майна померлого ОСОБА_3 , а також у довіреності №570/3549-22 від 09 грудня 2022 року підлягає встановленню у кримінальному провадженні №0000864.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Тому суд критично відноситься до підписів ОСОБА_2 у заяві про прийняття спадщини за померлим ОСОБА_3 .

Крім того, суд приходить до висновку, що заява про прийняття спадщини ОСОБА_2 була подана з пропуском строку на прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За ст. 1261-1265 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

З матеріалів справи вбачається відсутність у ОСОБА_3 інших спадкоємців за законом, окрім ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

За ст. 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

12 січня 2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавель Миколою Володимировичем було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 1, 2 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Відкриття спадкової справи №12/2022 випало на період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» установлено зупинення строку для прийняття спадщини на час дії воєнного стану.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 21.06.2023 року у справі № 175/1404/19, від 30.10.2023 року у справі № 196/143/21, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного стану законодавства по вертикалі, правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України. Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини. Відповідно, положення зазначені у постанові Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягають застосуванню.

Таким чином, строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним, оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини.

Спадщина щодо майна ОСОБА_3 була відкрита 07 грудня 2021 року в день його смерті. Водночас, ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини щодо майна померлого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто через 10 місяців після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Виходячи з вищевказаного, ОСОБА_2 був пропущений строк на прийняття спадщини у шість місяців. Заява про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку подана не була, в судовому порядку пропущений строк на прийняття спадщини ОСОБА_2 не поновлювався. Отже, ОСОБА_2 вважається таким, що не прийняв спадщину. У зв`язку з чим, видання йому свідоцтва про право на прийняття спадщини від 12 січня 2023 року призвело до порушення права ОСОБА_1 на отримання свідоцтва про прийняття спадщини за законом.

Згідно зі ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Наведене узгоджується з правовим висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №742/740/17, від 31 січня 2022 року у справі №326/1511/20.

Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ.

У Цивільному кодексі України закріплено можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. Тобто, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва).

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 червня 2022 року у справі №520/2025/16 зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

Крім того, суд ураховує, що особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину як спеціального способу захисту спадкових прав судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, яке за своєю правовою природою не є правочином.

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 року № 916/780/18, свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі.

Таким чином, з урахуванням зазначених обставин справи, суд прийшов до висновку, що видачею ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом порушено права ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 є таким, що не прийняв спадщину у зв`язку з пропущенням строку на прийняття спадщини. Відповідно свідоцтво про право на спадщину за законом від 12 січня 2023 року, видане ОСОБА_2 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавель Миколою Володимировичем є недійсним.

В свою чергу, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавель Миколою Володимировичем було надано лист № 58/01-16 від 08 червня 2023 року зі змісту якого вбачається, що на даний момент єдиним спадкоємцем, який дійсно прийняв спадщину є ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_3 .

Завданням цивільного судочинства є належний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Право на звернення до суду гарантується чинним законодавством і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси цієї особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав (справа Afanasyev v. Ukraine, заява №38722/02, пункт 75, рішення від 5 квітня 2005 року), що стаття 13 Конвенції гарантує доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча держави-учасники мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (див. рішення у справі Aydin v. Turkey від 25 вересня 1997 року п. 103 та рішення у справі Kaya v. Turkey від 19лютого 1998 року, пункт 106).

Отже, застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду. Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію.

Відтак, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно вимог ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина 2 статті 133 ЦПК України).

Таким законом є Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Відповідно до частини 1 статті 4 цього вказаного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зважаючи на задоволення позову в повному обсязі, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 1073,6 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», § 58, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,5,10,12, 211, 258, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель Микола Володимирович ( АДРЕСА_3 ), про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ) сплачений судовий збір в розмірі 1073,6 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено протягом п`яти днів

Суддя