Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/901/24
Провадження № 2-о/644/56/24
06.12.2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 листопада 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря с/з Кузьміної Ю.С., представника заявниці адвоката Дерев`янченка Я.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 в особі Департаменту служб у справах дітей ХМР, ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

у с т а н о в и в :

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилалась на те, що оскільки її мати ОСОБА_4 була людиною похилого віку, мала хронічні захворювання і потребувала постійного стороннього догляду і допомоги, вона з 2014 року постійно проживала з матір`ю аж до смерті останньої.

В судовому засіданні представник заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

Департаменту служб у справах дітей ХМР пояснення по суті заяви не надав, представник служби до суду не прибув.

Залучений до участі у справі у якості заінтересованої особи ОСОБА_3 , який, як було встановлено з матеріалів витребуваної судом спадкової справи, є сином ОСОБА_4 , до суду не прибув, письмових пояснень не надав.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 остання померла і після її смерті відкрилась спадщина у виді частини квартири АДРЕСА_1 .

Як встановлено з матеріалів копії спадкової справи, 14.04.2020 року державний нотаріус Шостої Харківської міської нотаріальної контори відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що спадкоємиця за законом спадщину не прийняла, так як у встановлений законом 6-ти місячний строк з моменту відкриття спадщини не подала заяву про її прийняття і відсутні відомості про постійне проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Постійне проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини заявницею підтверджується фактично лише показаннями двох свідків - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_7 повідомив, що знайомий зі ОСОБА_1 з 2014 року. Оскільки він працює у службі таксі, то неодноразово підвозив її до будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , де проживала мати заявниці, допомагав піднімати у квартиру сумки. Свідок ОСОБА_6 повідомив суду, що перебуває у дружніх стосунках зі ОСОБА_1 , у період часу з 2015 по 2017 роки він періодично зустрічався з останньою в районі проспекту Гагаріна. Близько двох разів був гостем у матері заявниці, при цьому зазначив, що ОСОБА_5 не мала ознак тяжкого захворювання, самостійно пересувалась по квартирі. Про те, що ОСОБА_1 постійно проживає з матір`ю і доглядає її, йому відомо зі слів самої ОСОБА_1 .

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Надаючи оцінку показанням свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд доходить висновку, що вони не можуть бути розцінені як достовірні і достатні докази на підтвердження факту постійного проживання ОСОБА_1 з матір`ю. З показань вказаних свідків можливо зробити висновок лише про те, що вони періодично бачили, що ОСОБА_1 відвідує адресу місця проживання матері, однак їх показання жодним чином не підтверджують факту постійного проживання заявниці з матір`ю .

Поряд з цим суд звертає увагу на те, що жоден з сусідів ОСОБА_4 , які підписували акт про проживання ОСОБА_1 разом з її матірю у квартирі АДРЕСА_1 , не був заявлений і допитаний у якості свідка.

Надані заявницею копії медичних документів щодо стану здоров`я ОСОБА_4 не містять відомостей про наявність важкої хвороби внаслідок якої остання була б прикута до ліжка і потребувала постійного догляду і сторонньої допомоги.

Також суд бере до уваги ту обставину, що із заявою про встановлення факту постійного проживання з матір`ю, ОСОБА_1 звернулась після того, як їй та її брату ОСОБА_3 судом було відмовлено у задоволенні позову про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Аналізуючи наведене вище, суд доходить висновку, що факт постійного проживання заявниці із матір`ю на час смерті останньої не підтверджений в достатній мірі належними та допустимими доказами, які б у своїй сукупності давали змогу дійти обґрунтованого висновку про наявність факту, про встановлення якого просить ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.10, 11, 89, 239, 294, 315 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту її постійного проживання з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складений 06.12.2024.

Суддя С.В. Шевченко