Справа № 450/1140/24 Провадження № 2/450/1053/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Качмар М.З.

за участю представника позивача адвоката Зазуляка Й.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивач звернулася до суду з цивільним позовом до відповідача про стягнення основної суми заборгованості в розмірі 185000,00 грн. за договором позики від 30.11.2023, трьох відсотків річних в сумі 1395,83 грн. та інфляційних втрат за весь час прострочення в сумі 2601,30 грн., а також понесених судових витрат.

В обгрунтування позову покликається на те, що 30.11.2023 уклав з відповідачем договір позики, згідно якого відповідач отримав у борг від позивача 185000, які зобов`язався повернути 14.12.2023. Позичальник одержав суму грошових коштів в повному розмірі до підписання договору. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач 30.11.2023 власноручно написав позивачу боргову розписку, якою підтвердив факт отримання грошових коштів від позивача. Станом на день пред`явлення позову відповідач за договором позики не виконав. Позивач очікував на вчасне повернення коштів та на добросовісність відповідача, адже повністю довіряв йому та не допускав, що позика не буде повернена, у зв`язку з чим неодноразово усно звертався до відповідача з вимогою про повернення суми позики, проте відповідач відмовляється добровільно її повертати. Розмір інфляційних втрат за весь час прострочення становить 2601,30 грн., 3% річних 1395,83 грн, що підтверджуються відповідними розрахунками. Станом на момент подачі позову він поніс судові витрати у виді судового збору в сумі 1889,98 грн. та звертався з метою захисту своїх законних прав та інтересів за правничою допомогою.

Позиція відповідача: в судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Відповідь №495655 від 18.03.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру; 18.03.2024 ухвала про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду; 26.07.2024 заява представника позивача про відкладення розгляду справи; 02.09.2024 заява про стягнення судових витрат.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як вбачається з договору позики, укладеного 30.11.2023 ОСОБА_1 (позикодавець) з ОСОБА_2 (позичальник), позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 185000,00 грн., а позичальник приймає та зобов`язується повернути отриману суму позики у розмірі та в строки, встановлені цим договором до 14.12.2023 включно.

Згідно розписки від 30.11.2023, оригінал якої було досліджено в судовому засіданні, така була складена ОСОБА_2 про те, що він отримав в позику від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 185000,00 грн. та зобов`язувався повернути їх у повному обсязі до 14.12.2023.

У правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в Постанові ВСУ від 02.07.2014 року № 6-79цс14, визначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Обставина добровільного та власноручного написання розписки відповідачем сторонами не оспорюється, що не підлягає доказуванню відповідно до ст. 81 ЦПК України.

З наведеного суд дійшов висновку, що розписка була написана відповідачем для підтвердження факту отримання ним грошової суми та укладення договору позики.

Як визначено в ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, після настання визначених сторонами дати, відповідач грошові кошти позивачу у визначений борговими документами строк не повернув, отже свого обов`язку щодо виконання боргових зобов`язань не виконав.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оскільки станом на день розгляду даної справи борг за договором позики від 30.11.2023 відповідач позивачу не повернув, тому сума боргу підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Згідно ст.ст. 625, 1050 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

У постанові №373/2054/16-ц від 16.01.2019 року Верховний Суд вказав, що згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити і суму боргу, і 3 % річних від простроченої суми. При цьому, 3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для виконання, до дня ухвалення рішення, помноженої на 3, поділеної на 100 і поділеної на 365 (днів у році).

Відповідно до наданих позивачем розрахунків інфляційних втрат та 3% річних згідно ст. 625 ЦК України, інфляційні втрати становлять 2601,30 грн.; 3% річних 1395,83 грн.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 185000,00 грн. згідно договору позики від 30.11.2023 та інфляційні втрати 2601,30 грн., 3% річних 1395,83 грн.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо відшкодування витрат на професійну правову допомогу, то слід зазначити, що види судових витрат визначені ст. 133 ЦПК України.

До таких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Згідно договору про надання правової допомоги від 01.03.2024, позивач уклав з адвокатом Федуловим О.В. договір, згідно якого адвокат прийняв зобов`язання надати правову допомогу у цивільному процесі про стягнення боргу за борговою розпискою.

З актів прийманняпередачі виконаної роботи та наданих послуг від 30.08.2024 та 21.10.2024 вартість таких послуг сумарно становить 10000,00 грн..

Таким чином з відповідача підлягають стягненню 1889,98 грн. сплаченого судового збору та 10000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, ст.ст. 524, 526, 530, 533, 612, 625, 1046-1050, 1054 ЦК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 основну суму заборгованості за договором позики від 30.11.2023, в розмірі 185000,00 грн. (сто вісімдесять п`ять тисяч гривень), три відсотки річних в сумі 1395,83 грн. (одну тисячу триста дев`яносто п`ять гривень 83 коп., інфляційні втрати на весь час прострочення в сумі 2601,30 (дві тисячі шістсот одну гривню 30 коп.) 1889,98 грн. (одну тисячу вісімсот вісімдесять дев`ять гривень 98 коп.) сплаченого судового збору та 10000,00 грн. (десять тисяч гривень) витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 25.10.2024.

СуддяД. А. Кукса