Номер провадження 2/754/5005/24
У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання - Сарнавського М.О.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гаврилюк Тетяни Володимирівни про зміну предмету позову, подану до суду 06.11.2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

25.07.2024 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради про визначення місця проживання дитини.

06.11.2024 року через "Електронний суд" від представника позивача до суду надійшла заява про зміну предмету позову в якій просить суд :

- визначити місце проживання ОСОБА_3 , 2010 р.н. з батьком ОСОБА_1 по даний час за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визначити, що батько ОСОБА_1 сасмостійно виховує та утримує свого сина ОСОБА_3 без участі матері.

04.12.2024 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без участі сторони позивача, розгляд поданої заяви про зміну предмету позову та закриття підготовчого засідання.

Згідно зі ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; Крім того, згідно із ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Зі змісту норм даних статей вбачається, що позивач має право змінити предмет чи підстави позову ( саме до початку першого судового засідання по справі).

Зміна предмету позову можлива у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Вивчивши заяву подану представником позивача до суду, виходячи із заявленої додатково вимоги про визначення, що батько ОСОБА_1 сасмостійно виховує та утримує свого сина ОСОБА_3 без участі матері, слід зазначити наступне.

Так, за висновком Великої Палати Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі 201/5972/22) з урахуванням закріпленого у сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків виховання дитини, спір про право щодо участі одного з батьків у вихованні й утриманні дитини може вирішуватись у рамках спору між батьками дитини за загальним правилом у позовному провадженні з обов`язковим залученням органу опіки та піклування. Також у зазначеній постанові Велика Пала Верховного суду зауважила, що "....оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена ч. 1 ст. 15 СК України "невідчужуваність" сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноособового виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна із обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини."

Факт самостійного виховання дитини одним із батьків, відсутності участі іншого з батьків у вихованні дитини може бути встановлений у мотивувальній частині рішення суду у цивільній справі при вирішенні у порядку позовного провадження спору щодо позбавлення особи батьківських прав, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини тощо.

Слід звернути увагу, що приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

У постанові від 22 вересня 2022 року в справі №462/5368/16-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що захист цивільних прав та інтересів не досягається встановленням юридичних фактів. Таке встановлення є елементом оцінки обставин справи й обґрунтованості вимог. Тому воно не зумовить попередження порушення або відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного права чи інтересу.

Так, документами (доказами), що підтверджують самостійне виховання батьком дитини можуть бути: довідки, листи, акти, інша інформація установ та організацій, рішення суду про позбавлення матері батьківських прав, рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з батьком, рішення суду про визнання матері дитини безвісно відсутньою, рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з батьком, нотаріально посвідчений договір між батьками, яким визначене місце проживання дитини з батьком, тощо.

Також, чинним законодавством передбачена можливість звернення до державних органів та інших закладів чи установ від імені та в інтересах дитини одним із батьків, зокрема з тим, з ким вона проживає, при цьому додатково рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини не вимагається.

Жодний нормативно-правовий акт, що регулює сімейні відносини та захист прав дітей, не зобов`язує підтверджувати факт відсутності участі одного з батьків у вихованні дитини наявністю рішення суду про встановлення факту, який просить позивач.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що саме по собі визначення судом факту, який просить позивач у заяві про зміну предмету позову не може породжувати для нього юридичних наслідків, тобто від його встановлення не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього.

На підставі викладеного вище, з урахуванням того, що факт одноособового виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна із обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини, а не розглядається як самостійна позовна вимога та керуючись ст. 49 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гаврилюк Тетяни Володимирівни про зміну предмету позову, подану до суду 06.11.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено 05.12.2024 року.

Суддя О.М. Панченко