Справа № 308/1411/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Дегтяренко К.С.

з участю секретаря судового засідання - Чейпеш В.В.

у складі учасників справи:

представника Львівської обласної прокуратури -

прокурора Ужгородської окружної прокуратури Нірода М.В.,

представника Управління УСБУ у Закарпатській області Семенова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тричинець Н.П. до Держави Україна в особі Львівської обласної прокуратури, Управління служби безпеки України у Закарпатській області, Державної казначейської служби України, про стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тричинець Н.П. звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить про стягненути на його користь моральну шкоду в розмірі 300 000 гривень.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

В обгрунтування заяви посилаєтьс на наступне, він став жертвою неналежного та жорстокого поводження під час затримання правоохоронними органами (порушення ст. 3 Конвенції).

Так, 23 січня 2023 року працівниками Управління СБУ в Закарпатській області близько 18.27 години Позивача було затримано із застосуванням надмірної сили напарковці багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 .

У момент коли Позивач рухався по подвір`ю із кута багатоквартирного будинку дойого входу в під`їзд, під`їхав автомобіль з якого вибіжали два чоловіки в цивільному одязі, які вдаривши його по голові завалили на підлогу.

Коли Позивач був повалений на підлогу та лежав на підлозі лицем до низу йому повідомили, що це «Працює СБУ».

При цьому, йому було нанесено декілька ударів в область верхньої частини тулуба та голови.

На лежачого на животі Позивача зверху сів працівник СБУ всією своєю вагою скомандував звести руки за голову, які він схопив та силою звів за голову Позивача, після чого притиснув їх до його голови, яку відповідно притиснув до поверхні парковки.

Через декілька секунд інший працівник СБУ припіднявши голову Позивача із поверхні парковки, яку притиснув інший працівник СБУ із заблокованими руками, наніс йому ляпас по обличчю.

Після чого, голова Позивача під важкістю іншого працівника СБУ була прижата до поверхні парковки, і в цей момент Позивач отримав ще один удар ззаді по голові, лежачи обличчям до поверхні парковки.

Через деякий час працівник СБУ встав із лежачого Позивача і інший працівник СБУ (спецпризначинець) повідомив про необхідність лежачи звести руки за спину, оскільки йому одягнуть кайданки. Позивач лежачи на животі звів руки за спину і йому були одягнуті кайданки. Лежачого Позивача в кайданках працівник СБУ (спецпризначинець) обшукав і нічого забороненого не виявив.

З цього моменту спецпризначинець СБУ весь час знаходився біля лежачого в кайданках Позивача.

Після цього, знову підійшов інший працівник СБУ у кепці і повідомив Позивачу, що він його посадить в тюрму, при цьому наніс йому декілька ударів рукою по голові. Після цього, цей працівник СБУ відходячи від лежачого на животі Позивача з головою направленою на підлогу, руки якого були зведені кайданками за спину, правою ногою наніс йому удар по обличчю.

Згодом інший працівник СБУ припіднявши голову Позивача на близькій відстані світив фанариком у очі лежачого на животі Позивача, руки якого були зведені кайданками за спину та повідомив щоб Позивач лежав і не рухався.

Згодом підійшов прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального ДБР Львівської обласної прокуратури Пшеничка А.М. (надалі-прокурор) та працівники СБУ, останні підігнали автомобіль за декілька метрів від голови лежачого Позивача та увімкнули фари даного автомобіля. Таким чином відбувалося фотографування та зйомка правоохоронних органів на фоні лежачого Позивача.

Позивач через сильне світло фар автомобіля не міг більше підняти голову від поверхні парковки.

Орієнтовно через 23 хвилини, коли прокурор та працівник СБУ сфотографувалися із лежачим Позивачем, останньому працівники СБУ дозволили піднятися із підлоги.

Оскільки Позивач знаходився тривалий час лежачи на передній частині свого тіла (голова, живіт, таз, коліна, тощо) на холодній поверхні у кайданках, то йому потрібна була стороння допомога, через те, що він замерз та залежав окремі частини тіла.

Двоє чоловіків допомогли йому піднятися на ноги і вказавши йому місце його послідуючого перебування вони його розвернули лицем в бік. Руки Позивача, які були весь час в кайданках за спиною також замерзли.

Позивач, який змерз змушений був стояти далі на відкритій парковці під наглядом спецпризначенця СБУ перед припаркованим там автомобілем.

Орієнтовно через три хвилини працівник СБУ, скомандував спецпризначенцю, щоб Позивача розмістили навпроти машини, а саме біля входу у під`їзд багатоквартирного будинку.

Позивача вперли лицем до стіни багатоквартирного будинку, де він ще простояв близько 30 хвилин. У цей час працівники СБУ підходили та задавали йому питання і знімали на телефон, однак ці зйомки відео до матеріалів кримінального провадження не потрапили.

При цьому, близько з 19.50 по 20.05 год прокурор під відеофіксацію повідомив Позивача, що він затриманий, повідомили Центр БВПД, повідомили дружину про факт затримання Позивача та провели на камеру ще раз його особистий обшук з вилученням мобільного телефону, особистих коштів та ключів.

Близько 20 год 20 хв. 23.01.2021 р. працівники СБУ залишили місце затримання та посадили Позивача в автомобіль в кайданках і відвезли до будівлі Управління СБУ в Закарпатській області.

Отже, Позивач змушений був 23 січня 2021 р. (середина зими) пролежати у вечірній час на животі обличчям до низу близько 23 хвилин, під наглядом працівників СБУ, які не дозволяли йому піднятися із підлоги поки не проведуть фотосесію, при цьому навіть не дозволяли через холод звести разом ноги, їх йому постійно розводили.

Слід зазначити, що Позивач не чинив опору, не був озброєний та не ніс жодної загрози.

До Позивача була безпідставно застосована неспровокована сила із нанесенням ударів на початку його затримання та після цього, у якій не було дійсної необхідності.

Так, у разі звернення та повідомлення Позивача правоохоронними органами про його затримання він би слухняно виконував їх законні вимоги, як затримана особа.

Однак, працівники СБУ вирішили без достатніх підстав з використанням надмірної сили затримати Позивача, під час чого з ним поводилися не належним чином.

У послідуючому коли він лежав на землі лицем до низу з руками заведеними за спину та голову (в т.ч. в кайданках), йому безпорадному, безпідставно, неспровоковано та свавільно наносилися удари руками та ногою, світили фанариком в очі та фарами автомобіля.

Ні працівники СБУ, ні прокурор негайно не припинили протиправні дії із Позивачем. Тільки після того, як прокурор зробив селфі із лежачим Позивачем йому дозволили піднятися у вертикальне положення.

Позивача після цих незаконних дій весь час мучить безсоння, він погано спить, весь час знаходиться в напруженому стані, може серед ночі прокинутися і до ранку вже не заснути.

За все, що з ним трапилося у нього жодна особа не попросила вибачення. Відповідно Позивач має право на справедливу компенсацію завданої йому моральної шкоди.

Так проаналізувавши справи ЄСПЛ винесені проти України за ст.5 Конвенції, що розміщені на сайті Міністерства юстиції України, то позивачем встановлено, що найменша сума присуджених коштів є орієнтовно 7500 євро, відповідно у даній справі розмір моральної шкоди не може бути нижчим цієї суми, що орієнтовно відповідає сумі 300 000 грн.

З огляду на вищенаведене, позивач просить суд врахувати обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, нервові стреси, відчуття тривоги, сильні душевні переживання, приниженість, розгубленість та стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом безспірного списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України моральну шкоду у розмірі 300 000 грн.

Представник відповідача Львівської обласної прокуратури за довіреністю Мацюра Я.Р. надав відзив у якому зазначив, що з позовними вимогами у вказаному цивільному провадженні Львівська обласна прокуратура не погоджується та просить відмовити в їх задоволенні з огляду на наступне. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 діючи за попередньою змовою групою осіб, разом з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, погрожуючи насильством над потерпілим, його близькими родичами, а також вбивством, вимагали у потерпілого ОСОБА_3 , під приводом повернення ОСОБА_1 неіснуючого боргу, грошові кошти в сумі 110000 доларів США. 23.01.2021 в м. Ужгород ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було затримано прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. 24.01.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.01.2021 застосовано до підозрюваних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 08.02.2021 скасовано ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 26.01.2021 та застосовано до ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб та визначено заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 181 600 грн. Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні закінчено зверненням до суду з обвинувальним актом, який 09.07.2021 у відповідності до вимог ст. 32 КПК України направлено до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для розгляду по суті. Постановою виконувача обов`язків Генерального прокурора від 11.05.2023 змінено групу прокурорів у кримінальному провадженні та включено до її складу прокурорів Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області. Враховуючи наведене, матеріали кримінального провадження 24.05.2023 скеровано для організації подальшого підтримання публічного обвинувачення до Закарпатської обласної прокуратури. Судовий розгляд на даний час триває. Відтак, позивач повинен обґрунтувати та надати належні докази на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі заявник оцінює заподіяну йому моральну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Також, позивач не надав суду обґрунтований у відповідності до вимог закону розрахунок суми, яку він просить стягнути. Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають наступні обставини: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причиновий зв`язок між протиправною дієб та негативними наслідками. Відсутність хочаб одного елементу виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Від представника відповідача УСБУ України у Закарпатській області Семенова О.О. надійшов відзив на позовну заяву у якому останній просить суд відмовити у задоволенні заявленого ОСОБА_1 позову, оскільки такий є необґрунтованим та безпідставним. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, наданий разом з позовною заявою протокол затримання ОСОБА_1 не стосується предмета доказування. Інші долучені представником позивача докази разом з відповіддю на відзив та вподальшому з клопотання про долучення доказів, подані з порушенням встановленого ЦПК України порядку та строків їх подання. Інших доказів які б підтверджували викладені в позовній заяві обставини обгрунтовували та доводили сам факт завдання шкоди та її розмір суду не надано.

Представником позивача адвокатом Тричинець Н.П. подано відповідь на відзив представника Львівської обласної прокуратури, якій містить викладення фактів аналогічних за змістом до позовної заяви та посилання на норми Законодавства.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2024 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 липня 2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні 30.10.2024 року:

позивач та його представник не з`явились, про день час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, від адвоката Тричинець Н.П. надійшла заява в якій остання зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у її відсутності позовні вимоги підтримали, просили такі задовольнити;

представник відповідача Управління СБ України у Закарпатській області Семенов О.О. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві. Зазначив, що подані стороною позивача докази, не підтверджують викладених у позовній заяві обставин, а інші подані суду з порушенням строку та порядку подання;

представник відповідача Львівської обласної прокуратури прокурор Нірода М. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві. Зазначив, що позиваченм не надано жодних доказів, які б підтверджували викладені ним обставини та не доведено факт заподіянні шкоди, вину відповідачів у її заподіянні та причновий зв`язок.

відповідач - Державна казначейська служба, участь свого уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечила, будь яких заяв на адресу суду не надходило, хоча, судом, відповідача належним чином було повідомлено про день та час розгляду справи судом.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи:

23 січня 2023 року працівниками Управління СБУ в Закарпатській області близько 18.27 години Позивача було затримано із застосуванням надмірної сили на парковці багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Під час вказаного затримання, за твердженнями позивача, він став жертвою не належного та жорстокого поводження зі сторони правоохоронних органів (ст.3 Конвенції).

Вказані дії призвели до задання йому моральної шкоди.

Позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Суд, заслухавши думку позивача та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Системний аналіз положень ст.ст.4,5 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України дає підстави для висновку, що позов може бути подано особою виключно для захисту порушеного, не визнаного або оспорюваного права і обраний позивачем спосіб захисту повинен відновлювати таке право.

Статтями 11,16 ЦК України, встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної)та моральної шкоди іншій особі.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частинами першою, другою та сьомою статті 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про Службу безпеки України», орган Служби безпеки України у разі порушення його співробітниками при виконанні службових обов`язків прав чи свобод людини повинен вжити заходів до поновлення цих прав та свобод, відшкодування заподіяної моральної і матеріальної шкоди, притягнення винних до відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.20 ЗУ «Про Прокуратуру», шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю прокурора, відшкодовується державою незалежно від його вини в порядку,визначеному законом.

Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Мотивуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що незаконними, жорстокими діями органів досудового розслідування, а саме прокуратури та СБУ, під час його затримання, при цьому він не ставить питання про законність чи незаконність затримання, йому було завдано значної моральної шкоди, яка полягає у перенесених душевних і моральних стражданнях, нервових стресах через необхідність витрачання додаткових зусиль по відновленню порушених прав, негативному впливі на честь та гідність, що призвело до погіршення його самопочуття.

На підтвердження своїх доводів викладених у позовній заяві позивачем надано протокол складений прокурором Львівської обласної прокуратури від 23.01.2021 про затримання ОСОБА_1 о 19:35 год. 23.01.2021 у кримінальному провадженні № 0000210 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. Однак, за своїм змістом даний протокол жодним чином не підтверджує доводиі обґрунтування позовної заяви, а також не містить відомостей, які б підтверджували факт і обставини зазначених у такій заяві подій. Протокол не містить жодних зауважень зі сторони позивача, які б стосувались процедури затримання.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У даному випадку, суд вважає, що вказаний протокол стосується предмету доказування, оскільки підтверджує факт затримання ОСОБА_5 , однак будь яких інших зазначених у позовній заяві обставин не підтверджує.

Вподальшому представником позивача адвокатом Тричинець Н.П. разом з відповіддю на відзив подано копію протоколу огляду відеозапису, доручення 1 та доручення 2, а також долучено відеозапис з фіксацією подій затримання позивача 23.01.2023 року.

Щодо вказаних доказів суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Порядок подання доказів у цивільних справах регламентовано, нормами ст. 83 ЦПК України, зокрема:

ч. 2. позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви;

ч. 4. якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу;

ч. 5. у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

ч. 8. докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК Українипозивач зобов`язаний додати до позовної заявивсі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно дост. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Представником позивача при поданні вказаних доказів до суду, необгрунтовано неможливість їх подання разом з позовною заявою, у позовній заяві не зазначено про неможливість подання будь яких доказів та клопотання про подання їх пізніше, не подано клопотання про поновлення строку на подання вказаних доказів, не обгрунтовано з яких підстав вказні докази подано лише після подання позовної заяви, хоча обставини справи дають суду підстави вважати, що позивач і його представник не могли не володіти вказаними доказами на момент подання позовної заяви, а відтак суду не зрозуміла причина їх подання з порушення строку та порядку подання доказів.

Враховуючи викладене та аналіз вищевказаних норм ЦПК України, суд не бере до уваги та розгляду вищевказані докази.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що хоча позивач і зазначає, що у вказані позовній заяві не ставить питання правомірності чи неправомірності затримання, однак посилається на норми Закону, зокрема ст. 1176 ЦПК України, Закон України «Про прокуратуру», Закон України «Про Службу безпеки України» аналіз яких свідчить про необхідінсть відшкодування шкоди у разі незаконних, протиправних дій та рішень.

Разом з тим в межах розгляду вказаної позовної заяви, суд позбавлений можливості встановити правомірність чи неправомірність дій відповідачів під час затримання позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В той же час суду не представлено жодних доказів, щодо встановлення неправомірності дій працівників правоохоронних органів під час затримання ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні будь які докази, чи оскаржувались такі дії на стадії досудового розслідування у порядок та спосіб визначений КПК України, і таке інше.

Таким чином, з системного аналізу вказаних норм законодавства, судової практики у подібних правовідносинах та наведених у позовній заяві доводів, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено належними засобами доказування обставини неналежного та жорстокого поводження під час затримання.

Поряд з цим, суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55 Конституції України).

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, відповідно до пунктів 1 та 2 статті 23 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), моральна шкода може полягати: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (постанова ККС Верховного Суду від 25 серпня 2020 р. по справі № 372/3192/18).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди судом роз`яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

При цьому, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.

Також слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Водночас, моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №686/23731/15-ц та постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 14.11.2023 у справі №711/3737/22.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 07.12.2023 у справі № 361/3347/17, від 29.11.2023 у справі №501/1275/20, від 25.10.2023 у справі №154/2708/20, від 10.10.2019 у справі №569/1799/16-ц та від 27.11.2018 у справі №727/3926/16-ц, від 29.08.2019 у справі №686/16161/16-ц.

Щодо визначення розміру завданої шкоди виходячи з розміру найменшої присудженої Європейським судом з прав людини сатисфакції в розмірі орієнтовно 7500 євро, що орієнтовно складає 300 000 грн., суд звертає увагу на те, що при оцінці доказів та перевірці розрахунку завданих збитків, в тому числі і моральної шкоди, суд має виходити із дійсних та реальних показників, оскільки резолютивна частина рішення (у випадку повного або часткового задоволення позову) має бути точною і зрозумілою, не містити приблизних, орієнтовних чи альтернативних суджень чи показників.

З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач, висловлюючи свої доводи про відшкодування йому моральної шкоди, завданої протиправними діями органів досудового розслідування, процесуального керівництва та суду, яку він оцінив в 300 000 грн., належним чином не обґрунтував та не довів жодними належними та допустимими доказами фактів заподіяння такої шкоди, протиправності дій відповідачів, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями цих органів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем у порушення вимог ст. 81 ЦПК України не доведено його право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку ним визначених у позовній заяві.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно з ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство в Україні здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, як такі, що не доведені в ході судового розгляду.

Розподіл судових витрат між сторонами:

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладачється на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позови, судові витрати, як цього просить позивач, стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5, 76, 80, 81, 82, 141, 258, 259,263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тричинець Н.П. до Держави Україна в особі Львівської обласної прокуратури, Управління служби безпеки України у Закарпатській області, Державної казначейської служби України, про стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Закарпатського апеляційного суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) місце проживання: АДРЕСА_2

Відповідачі: Львівська обласна прокуратура, (), місцезнаходження: 79005, м. Львів, пр. Шевченка, 17/19;

Управління Служби безпеки Укарїни у Закарпатській області, (), місцезнаходження: 88000, м. Ужгород, вул. Довженка, 3;

Державна казначейська служба України, (), місцезнаходження: 01601, м. Киїів, вул. Бастіона, 6.

Повний текст рішення суду буде складено у строк визначений ч. 6 ст. 259 ЦПК України в межах десяти днів.

Суддя Дегтяренко К.С.