Справа № 215/5929/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді - Квятковського Я.А.,

секретар судового засідання - Манько В.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків,-

ВСТАНОВИВ:

17.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до АТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків, у якій просить стягнути моральну шкоду у розмірі 715 680 грн. Просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Вказує, що позивач працював з 15.11.2001 по 01.04.2002 року за спеціальністю прохідник підземний та з 01.04.2002 року по 21.04.2005 на посаді підземного машиніста навантажувальної машини на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів.

Відповідно до Медичного висновку лікарсько-експертної комісії від 16.01.2024 № 66, ОСОБА_1 встановлено 2 професійні захворювання, а саме : - хронічне обструктивне захворювання легень 1-2 стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група В; Легенева недостатність другого ступеня; Радилукопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецедивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді : двобічного плечолопаткового періатрозу (ПФ 2 ступеня), остероатрозу у поєднанні з періатрозом ліктьових та колінни суглобів (ПФ 2 ступеня).

Згідно Інформаційної довідки про умови праці № ПС/3.1/19584-23 від 12.09.2023 ОСОБА_1 працював 3 роки і 5 місяців в умовах праці, які відносилися до класу 2-3 ступеня шкідливості праці.

Відповідно п.18 Акту, професійне захворювання у позивача виникло через перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Отже, порушення з боку відповідача підтверджується Актом.

Відповідно довідки МСЕК серії 12 ААА №129997 від 09.04.2024, позивачу первинно (з 18 березня 2024 року) було встановлено 65 % втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності.

У зв`язку з захворюванням у нього змінився образ і якість життя, він постійно відчуває виражену задишку при мінімальному фізичному навантаженні, іноді у спокої, приступоподібний сухий кашель, щоденні приступи задухи по 2-3 рази на день, які знімаються інгалятором, головний біль, запаморочення при підвищенні АТ, виражене зниження слуху на обидва вуха, шум у вухах, загальну слабкість. Такий стан не дає йому можливості спокійно спати, займатися фізичною роботою, відчувати повний смак життя, що негативно впливає на його психоемоційний стан. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача та відсотку втрати професійної працездатності, просить стягнути з АТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» моральну шкоду у розмірі 715 680 грн.

Ухвалою суду від 04.010.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

29.10.2024 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Каретна Є.В. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач згідно Акту, на який посилається, вина встановлена ПрАТ «ЦГЗК», більш того рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.06.2024 з ПрАТ «ЦГЗК» стягнуто 240 000 грн. моральної шкоди на користь позивача. Отже позов є необґрунтованим та безпідставно поданим.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів суд встановив, що ОСОБА_1 працював з 15.11.2001 по 01.04.2002 року за спеціальністю прохідник підземний та з 01.04.2002 року по 21.04.2005 на посаді підземного машиніста навантажувальної машини на підприємстві відповідача, що підтверджується трудовою книжкою, що також не заперечує представник відповідача (а.с. 36-38).

Під час роботи у АТ в позивача виникли два професійні захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень 1-2 стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група В. Легенева недостатність другого ступеня. Радилукопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецедивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді : двобічного плечолопаткового періатрозу (ПФ 2 ступеня), остероатрозу у поєднанні з періатрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ 2 ступеня), що також встановлено Актом від 19.02.2024 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, медичним висновком, медичними виписками (а.с. 16-17,18-19,26-30).

Згідно Інформаційної довідки про умови праці працівника від 12.09.2023, умови праці ОСОБА_1 характеризуються по показникам шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища до 3 класу 3 ступеню «шкідливі» (а.с.20-25).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.02.2024 року, професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло через працю підземним машиністом електровоза у період з 22.04.2005 по 18.06.2013 на підприємстві ПрАТ «ЦГЗК» (а.с.26-30).

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.06.2024, з ПрАТ «ЦГЗК» стягнуто моральну шкоду завдану профзахворюванням позивачу (а.с. 60-65).

Оцінка суду.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У статті 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

У статті 173 КЗпП України визначено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Визначення моральної шкоди міститься у ст.23 ЦК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Протиправна поведінка особи, яка завдала моральної шкоди, може полягати у: завданні каліцтва або іншого ушкодження здоров`я; протиправної поведінки щодо членів сім`ї чи близьких родичів потерпілого; знищенні чи пошкодженні майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку та вини заподіювача.

При цьому необхідно враховувати, чим підтверджується факт завдання особі моральної шкоди, за яких обставин та якими діями (бездіяльності) вона завдана, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

У даному випадку позивач посилається на акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 19.02.2024 року. Проте, як випливає зі зміст Акту, для виникнення захворювань послужив професійних маршрут тільки у ПрАТ «ЦГЗК», причинами професійних захворювань позивача визначено умови праці гірника очисного забою і підземного машиніста електровоза у ПрАТ «ЦГЗК», керівництву якого запропоновано було вжити ряд заходів. Тобто причинно-наслідковий звязок і вина відповідача-ПрАТ "КЗРК" в заподіянні шкоди даним актом не підтверджується.

Щодо інформаційної довідки про умови праці, то суд оцінює її критично , оскільки вона є інформаційним документом і водночас не містить жодних відомостей про причини виникнення професійних захворювань позивача.

Перебування в трудових відносинах саме по собі не є доказом протиправних дій відповідача.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 і про необхідність відмови в позові.

Згідно з ч.1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.15, 16, 23, 1167 ЦК України, ст.173 КЗпП України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 15, 76-81, 89, 95, 141, 177, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273-279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, відмовити у повному обсязі.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суд подається протягом тридцяти днів з дня його складання до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складено 29.11.2024 р.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», , місцезнаходження за адресою: 50029, м. Кривий Ріг, вул..Симбірцева, 1А.

СУДДЯ: