КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/2961/24

18 листопада 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 рокута додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Шролик І.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 та, відповідно,співвласником ОСББ «К5».

16 вересня 2023 року проведені загальні збори власників ОСББ «К5» та прийнято рішення про затвердження кошторису безпеки будинку. Встановлено щомісячні внески для здійснення витрат на безпеку будинку та території. Правлінням презентовано та взято на себе зобов`язання стосовно організації безпеки території будинку.

Станом на 07 березня 2024року правління ОСББ «К5» взяті на себе зобов`язання по організації безпеки території не виконало, однак з 01 листопада 2023 року безпідставно нараховує співвласникам щомісячно плату за безпеку території, якої по факту немає.

У зв`язку з тим, що у нього виникало ряд запитань щодо прозорості і законності діяльності Правління ОСББ К5, він через адвокатадвічі звертався з відповідними адвокатськими запитами з метою отримання документів та інформації стосовно діяльності ОСББ «К5», зокрема, щодо надання наступної інформації: щодо проведення конкурсу/ тендеру на обрання охоронної фірми щодо надання послуг охорони будинку та території за адресою АДРЕСА_1 ; щодо охоронної фірми, яка надає послуги ОСББ «К5» з охорони будинку та території, надати інформацію, чому саме цю охоронну компанію було обрано, її переваги перед іншими, умови договору із зазначенням кількості та вартості постів, а також надати копію відповідного договору; надати обґрунтування кошторисів для здійснення витрат на безпеку будинку та території ОСББ «К5»; надати інформацію, чому станом на 29 лютого 2024 року не виконані зобов`язання Правління ОСББ «К5» перед співвласниками щодо закриття хвіртки та шлагбауму на в`їзд центрального входу біля першої секції будинку, які заходи були проведені щодо вирішення цього питання та їх результат; на який підставі демонтовано частину паркану біля 6 секції та встановлено на його місті будиночок охорони; надати інформацію та підтверджуючі документи щодо отримання відповідного дозволу на встановлення будиночку охорони біля 6 секції, а також погодження орендаря земельної ділянки; надати інформацію та підтверджуючі документи щодо загальної вартості робіт, матеріалів, обладнання по демонтажу паркану та встановлення будиночку охорони біля 6 секції будинку.

Під час чергового відвідування прийому правління ОСББ «К5», 15 січня 2024 року особисто голові правління ОСОБА_2 під розпис наданий адвокатський запит про надання інформації щодо діяльності правління, а також надання інформації стосовно вирішення питання безпеки території ЖК.

12 лютого 2024 року при намаганні адвокатом отримати письмову відповідь на адвокатський запитпід час прийому правління, прийом безпідставно, в останній момент був скасований.

13 лютого 2024 року адвокатом повторнопоштовим зв`язком направлений адвокатський запит на адресу відповідача, цінним листом з описом вкладення, проте, відповідач відмовився отримати листа від Укрпошти.

Посилаючись на протиправний характер дій відповідача, відсутність відповіді на письмові адвокатські звернення всупереч вимогам Законів України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», «Про звернення громадян», «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, позивач ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив суд:

визнати протиправною бездіяльність ОСББ «К5», в особі голови правління, стосовно ненадання позивачу, обґрунтованої відповіді про діяльність ОСББ «К5», згідно адвокатських запитів від 15 січня 2024 року та 12 лютого 2024 року та зобов`язати голову правління ОСББ «К5» негайно надати позивачу (представнику позивача) інформацію про діяльність ОСББ «К5», а саме:

- щодо складу правління ОСББ «К5» із зазначенням ПІБ, посади, контактного номеру;

- про склад ревізійної комісії ОСББ «К5» із зазначенням ПІБ, посади, контактного номеру;

- надати інформацію чи перебувають у родинних зв`язках між собоюголова та члени правління, а також члени ревізійної комісії ОСББ «К5»;

- фінансові звіти ОСББ «К5» за 2023 року з детальною розшифровкою всіх статей находжень та витрат;

- інформацію про проведення конкурсу/ тендеру на обрання охоронної фірми щодо надання послуг охорони будинку та території за адресою АДРЕСА_1 ;

- інформацію щодо охоронної фірми (назва та код ЄДРПОУ), яка надає послуги ОСББ «К5» з охорони будинку та території, надати інформацію, чому саме цю охоронну компанію було обрано, її переваги перед іншими, умови договору із зазначенням кількості та вартості постів, а також надати копію відповідного договору;

- надати обґрунтування кошторисів для здійснення витрат на безпеку будинку та території ОСББ «К5»;

- надати інформацію, чому станом на 29.02.2024 року не виконані зобов`язання правління ОСББ «К5» перед співвласниками щодо закриття хвіртки та шлагбауму на в`їзд центрального входу біля першої секції будинку, які заходи були проведені щодо вирішення цього питання та їх результат;

- надати інформацію, на якій підставі було демонтовано частину паркану біля 6 секції та встановлено на його місті будиночок охорони;

- інформацію та документи щодо отримання відповідного дозволу на встановлення будиночку охорони біля 6 секції, а також погодження орендаря земельної ділянки;

- надати інформацію та підтверджуючі документи щодо загальної вартості робіт, матеріалів, обладнання по демонтажу паркану та встановлення будиночку охорони біля 6 секції будинку;

- надати інформацію щодо проведених починаючи з 2019 року Правлінням ОСББ «К5» заходів щодо вирішення питання закриття шлагбауму на в`їзд на територію будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема листування, запити, відповіді на запити до державних та муніципальних організацій, у тому числі КМДА;

- надати інформацію про суб`єктів права власності на всі квартири та нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку за адресою АДРЕСА_1 і площу таких квартир та приміщень;

- надати зведену інформацію про результати голосування на загальних зборах 16.09.2023 року кожного із співвласників із зазначенням номеру квартири/ нежитлового приміщення та площі кожного приміщення;

стягнути з ОСББ «К5» судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на професійні павничу допомогу.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року заяву представника відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» - Ільчук Олександри Сергіївни про ухвалення додаткового рішення - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Відмовлено представнику позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Не погоджуючись з основним та додатковим рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_4 подала апеляційні скарги, в яких за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року та додаткове рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі. Стягнути з ОСББ «К 5» судові витрати, у тому числі, витрати на правову допомогу.

Просить винести окрему ухвалу суду стосовно порушень законодавства України, які містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 182, 190, 364-1, 366, 384 Кримінального кодексу України, за фактами протиправних дій відповідача, та направити до органів прокуратури щодо порушення кримінальної справи.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції від 10 червня 2024 рокуєнезаконним та таким, щоухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду, які викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи; судом неправильно застосовані норми матеріального права, а саме: неправильне тлумачення закону, застосування закону, який не підлягає застосуванню, та незастосування закону, який підлягав застосуванню та судом порушені норми процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що спірні правовідносини виникли з приводу порушення прав позивача, як співвласника багатоквартирного будинку, на отримання інформації про діяльність ОСББ згідно ст. 14 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Порядку надання інформації щодо діяльності Об`єднання за запитом співвласника (-ків), затвердженого загальними зборами ОСББ «К5» протокол №2 від 02.02.2020року.

Зазначає, що відповідно до ст. 14 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник має право, зокрема: одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність об`єднання. А Об`єднання на вимогу співвласника зобов`язане надати йому для ознайомлення всі свої фінансові звіти.

Згідно ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники мають право безоплатно одержувати інформацію про суб`єктів права власності на всі квартири та нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку і площу таких квартир та приміщень у порядку і межах, визначених законом.

Як передбачено Порядком надання інформації щодо діяльності Об`єднання за запитом співвласника (-ків), затвердженого загальними зборами ОСББ «К5» протокол №2 від 02.02.2020року, для ознайомлення із документами щодо діяльності Об`єднання, співвласник письмово звертається до голови (або іншого члена) правління.

У статті 5 Закону України «Про звернення громадян» визначені вимоги до звернення, зокрема, письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції зазначив, що «ненадання до адвокатського запиту копії свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю є правовою підставою для відмови у наданні інформації», проте, на переконання сторони позивача, законодавство України, у тому числі Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», не містить такої правової підстави для відмови у наданні відповіді на адвокатський запит та суд навів власне тлумачення Закону.

Так, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» чітко визначено, що саме ордер посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги, гарантує права адвокату, містить заборону на перешкоджання адвокатській діяльності та не містить підстав для відмови в наданні інформації на адвокатський запит.

Також, судом першої інстанції залишено поза увагою, що позивач чотири рази особисто намагався на прийомі правління отримати інформацію про діяльність ОСББ, про що було зазначено у позовній заяві, встановлено у суді та підтверджено відповідачем, проте, суд обмежився тільки встановленням факту надання інформації на адвокатські запити, що свідчить, на думку сторони позивача, про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Щодо неповного з`ясування судом першої інстанції обставин справи про направлення відповідачем відповідей на адвокатські запити, сторона позивача зазначає, що відповідач при направленні відповідей на адвокатські запити двічі направив відповіді на іншу адресу, а не на ту, яка була зазначена у запитах, а також зазначив свій контактний номер телефона, як контактний номер телефона одержувача, що унеможливило отримати адвокатом інформацію про надходження листів до конкретного поштового відділення, оскільки повідомлення від Укрпошти про надходження листів від ОСББ К5 надходили на контактний телефон відповідача.

Вважає, що відповідач вніс завідомо недостовірну інформацію до поштових накладних щодо контактного номеру телефону одержувача з метою унеможливлення отримання поштової кореспонденції представником позивача.

Разом з тим, із письмових пояснень, а також в судовому засіданні 24травня 2024 року було встановлено, що відповідачу був відомий контактний номер телефона представника позивача.

Вказує, що про наявність відповідей на адвокатські запити позивач дізнався вже після подачі позовної заяви до суду з відзиву відповідача на позовну заяву, а відтак, на переконання сторони позивача, не можна вважати належним виконанням відповідачем обов`язку щодо надання відповіді на письмовий запит представника позивача, а також належними доказами самі відповіді, оскільки позивач їх фактично не міг отримати та зворотна доставка була отримана відповідачем.

Також, судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що згідно адвокатських запитів представник позивача чітко визначив спосіб отримання відповіді, а саме: на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 та поштову адресу: АДРЕСА_3 », а відтак є безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що скерування відповіді за адресою здійснення представником позивача адвокатської діяльності не є порушенням.

Вищезазначені дії, за доводами скарги сторони позивача, свідчать про протиправну поведінку відповідача, численні порушеннями чинного законодавства України, зловживання наданими повноваженнями, ухилення (приховування) від надання інформації про діяльність ОСББ К5 від співвласників, а тому є хибним висновок суду першої інстанції про належне направлення відповідачем відповідей на адвокатські запити представника позивача.

Також не відповідає дійсності та матеріалам справи зазначений у рішенні суду першої інстанції висновок про те, що «за твердженням позивача адвокат ОСОБА_4 є дружиною позивача ОСОБА_1 », оскільки, як вбачається з матеріалів справи, це було припущення саме відповідача без жодного обґрунтування та доказів, яке було спростовано позивачем.

Щодо недостовірності інформації, викладеної у довідці голови правління ОСББ К5, незаконне поширення персональних даних та порушення норм процесуального права, сторона позивача зазначає, що згідно довідки - витяг з журналу відвідувачів №423 від 02 квітня 2024 року, яка була додана відповідачем до відзиву на позовну заяву, голова правління ОСББ «К5» ОСОБА_2, власним підписом стверджує, що на прийомах правління 18.12.2023 року та 15.01.2024 року позивачу в усному порядку була надана вся інформація та документи, зокрема, аналогічна тим питанням, що викладені в адвокатських запитах №1 та №2.

Разом з тим, в судовому засіданні 24.05.2024 року головою правління була спростована інформація, що позивачу надавались будь-які документи, які зазначені у довідці. Також, голова правління ОССБ К5 у суді підтвердив, що під час відвідування прийомів правління, не був готовий навіть фінансовий звіт ОСББ К5 за 2023 рік, хоча довідка містить інформацію, що цей звіт був наданий позивачу.

Таким чином, на думку сторони позивача, довідка-витяг з журналу відвідувачів №423 від 02 квітня 2024 року містить недостовірну інформацію щодо фактичних обставин справи, а голова правління умисно ввів в оману суд щодо фактичних обставин справи.

Крім того, під час судового розгляду відповідач у додатках до заперечення на відповідь на відзив надав до суду банківські платіжні інструкції про сплату внесків до ОСББ від фізичної особи ОСОБА_4 .

Однак, фізична особа ОСОБА_4 не є стороною у цій справі, надані відповідачем платіжні інструкції не стосуються предмету спору, згоду на поширення персональних даних ОСОБА_4 відповідачу не надавала.

Таким чином, відповідач, всупереч вимог ст. 32 Конституції України та ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних», незаконно поширив третім особам, у тому числі Адвокатському об`єднанню «ОСА ЛЕКС» (код 44304895), адвокату Ільчук О.С. персональні дані ОСОБА_4 .

В матеріалах справи міститься письмова заява ОСОБА_4 щодо незаконного поширення персональних даних без її згоди та клопотання про винесення окремої ухвали суду стосовно порушення законодавства України, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 182 Кримінального кодексу України.

Також позивач двічі заявляв клопотання про винесення окремої ухвали суду за вказаними вище фактами, проте, всупереч вимог ст. 262 ГПК України, вказані клопотання судом першої інстанції були проігноровані. Не надано судом першої інстанції оцінки протиправності дій голови правління щодо надання до суду завідомо неправдивої інформації, викладеної у довідці - витягу з журналу відвідувачів №423 від 02 квітня 2024 року, внесення завідомо неправдивої інформації до поштових накладних та поширення персональних даних про фізичну особу без її згоди.

Щодо додаткового судового рішення суду першої інстанції інстанції сторона позивача зазначає, що відповідач подав до суду заяву про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи №756/2961/24, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Разом з тим, нормами ЦПК України чітко визначено підстави коли відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, якими є закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції не виносились судові рішення щодо закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, а тому, на переконання сторони позивача,не було підстав для задоволення судом заяви відповідача про компенсацію судових витрат.

До того ж, в матеріалах судової справи відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом відповідача, а також відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат відповідача, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні заяви відповідача, відповідно до ст. ст. 134, 137, 141 ЦПК України.

Судом першої інстанції також проігноровано, що витрати, які відповідач оплатив Адвокатському об`єднанню «ОСА ЛЕКС» в розмірі 16 500,00 грн за рахунок коштів співвласників ОСББ К5, не за цільовим призначенням, суперечать таким критеріям визначення та розподілу судових витрат, таких як їх дійсність, необхідність, розумність їх розмір з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Зазначає, що саме позивач внаслідок неправильних дій відповідача вимушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, як співвласник ОСББ К5. Таким чином, позивач має право на відшкодування судових витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи №756/2961/24 внаслідок неправильних дій відповідача.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг), правничої допомоги по справі № 756/2961/24 від 17.06.2024 року, виконаних адвокатом ОСОБА_4 у справі №756/2961/24, що міститься в матеріалах справи, загальна сума витрат на правову допомогу станом на 17.06.2024 року становить 27 200,00 гривень, розмір яких підлягає стягненню з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К 5» на користь ОСОБА_1 .

Попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом судової справи, у тому числі в суді апеляційній інстанції, становить 50 000,00грн. Детальний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу буде наданий до суду додатково, по факту наданої правової допомоги позивачу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» - адвокат Ільчук Олександра Сергіївна просить апеляційні скарги позивача залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року та додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року - залишити без змін.

Зазначає, що судом першої інстанції вірно застосовано до даних спірних правовідносин норми Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки ОСОБА_1 , користуючись своїми правами співвласника багатоквартирного будинку, звернувся до ОСББ для отримання інформації через представника (адвоката) із неналежно оформленими адвокатськими запитами.

Умисел в діях відповідача щодо направлення відповідей на іншу адресу, ніж зазначена у запитах, а також зазначення свого контактного номера телефона, як контактного номера телефона одержувача, не підтверджений доказами та не був встановлений судом першої інстанції, як зазначає позивач в апеляційній скарзі.

Щодо тверджень позивача стосовно недостовірної інформації в довідці-витязі з журналу відвідувачів № 423 від 02 квітня 2024 року, сторона відповідача вказує, що співвласник ОСОБА_1 (власник кв. АДРЕСА_1 ) та його адвокат ОСОБА_4, яка також є співвласником (є власником кв. АДРЕСА_4 ) двічі, а не чотири рази, як вказує позивач, відвідували прийом правління ОСББ «К5», а саме: 18.12.2023 року та 15.01.2024 року. На прийомах правління ОСОБА_1 та ОСОБА_4 отримували відповіді на поставлені ними питання в усному порядку, їх усні питання аналогічні тим питанням, що викладені в адвокатських запитах № 1 та № 2, а також, правлінням ОСББ «К5» неодноразово повідомлялось позивачу, що всі фінансові та юридичні документи публічно та відкрито оприлюднюються на сайті в мережі Інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2, і позивач має змогу з ними безперешкодно ознайомитись (довідка ОСББ «К5» про відвідування ОСОБА_1 18.12.2023рокута 15.01.2024 року прийомів правління ОСББ «К5» наявні в матеріалах справи).

Вказані обставини були встановлені під час розгляду справи судом першої інстанції та жодного незаконного діяння, вчиненого правлінням ОСББ «К5», умислу правління ОСББ «К5», причинно-наслідкового зв`язку із діяннями відповідача та будь -якими наслідками для позивача судом першої інстанції не виявлено та не встановлено, а тому, відповідно, немає жодних доказів та правових підстав для винесення Окремої ухвали суду щодо порушення законодавства України, яке містить ознаки кримінального правопорушення.

У рішенні суду також відображено, що під час розгляду справи судом не встановлено зловживання стороною відповідача процесуальними правами, як не виявлено і неправомірних дій сторони відповідача.

Не відбулось жодного незаконного поширення персональних даних ОСОБА_4 без її згоди в даній судовій справі.

Щодо апеляційної скарги позивача на додаткове рішення зазначає, що у справі, яка переглядається, не підлягають застосуванню вимоги ч. 5 ст. 142 ЦПК України, на які посилається представник позивача в апеляційній скарзі, оскільки суд першої інстанції, відмовивши в задоволенні позову ОСОБА_1 , вірно застосував вимоги п. 2. ч.2 ст. 141 ЦПК України.

Також сторона відповідач заперечує проти стягнення з ОСББ «К5» на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 27 200,00 грн. у зв`язку із відсутністю неправомірних дії зі сторони відповідача.

Щодо відшкодування позивачеві витрат на правничу допомогу у розмірі 50 000 грн., понесених під час розгляду судом справи апеляційної інстанції, сторона відповідача зазначає, що розмір таких витрат є необґрунтованими та непропорційним до предмета спору, не відповідає критерію розумності, неспівмірний та непропорційний.

У поданому відзиві сторона відповідача заявила щодо приблизного загального розміру витрат на професійну правничу допомогу, які ОСББ «К5» планує понести у суді апеляційної інстанції, що складає 12 750, 00 грн, та підтвердила, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть подані згідно з вимогами п. 8 ст. 141 ЦПК України.

19 вересня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_4 подала до суду клопотання, а також заяву про відшкодування судових витрат, в яких зазначала, що загальна сума судових витрат, понесених позивачем у справі №756/2961/24 станом на 07.09.2024 року, становить 48 760, 40 грн, у тому числі:витрати на сплату судового збору за подачу позовної заяви - 1 211,20 грн; витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги - 1 849,20 грн; витрати на професійну правничу допомогу згідно Акту №1 від 28.04.2024 року - 17 200,00грн; витрати на професійну правничу допомогу згідно Акту №2 від 07.09.2024 року - 28 500,00 грн.

При цьому, судові витрати, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи остаточно буде уточнено та надано до суду відповідно до ст. 141 ЦПК України.

У відповіді на відзив відповідача сторона позивача просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які поніс відповідач у справі №756/2961/24, до 0 грн, обгрунтовуючи доводи заперечень тим, що дії голови правління ОСББ щодо укладення з Адвокатським об`єднанням «ОСА ЛЕКС» договору про надання правової (правничої) допомоги є вкрай нерозумними та такими, що суперечать інтересам співвласників, договір укладений на достатньо невигідних для ОСББ умовах, а розмір гонорару адвоката є таким, що не відповідає критеріям розумності та контрольованості.

Вказане, на думку сторони позивача,свідчить, що Правління ОСББ, всупереч інтересам співвласників, укладає угоди по значно завищеним тарифам, умисно ухиляється від надання інформації співвласникам про діяльність ОСББ, оскільки у запитах мова йде саме про витрачання коштів, тендери, обрання контрагентів, обґрунтування тарифів, тощо.

Таким чином, єдиним можливим способом отримання інформації від ОСББ - є рішення суду, а в подальшому, на підставі отриманих документів, проводити заходи відповідно до діючого законодавства України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4 просила апеляційні скарги задвольнити, оскаржувані рішення та додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представники відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « К5» адвокат Ільчук Олександра Сергіївна, адвокат Клим`юк Олена Сергіївна, голова правління ОСББ « К5» Сорокін Артем Володимирович в судовому засіданні проти доводів апеляційих скарг заперечували, просили оскаржувані рішення залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_4 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 липня 2021 року.

ОСОБА_1 є членом ОСББ «К5».

Згідно Статуту ОСББ «К5», в редакції протоколу № 4 від 27 травня 2023 року, Обєднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Обєднання діє відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», чинного законодавства України та Статуту.

Метою створення Обєднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та Статутом. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку.

Співласник, зокрема, але не виключно, має право: знайомитися з протоколами загальних зборів, робити з них витяги, одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність Об`єдання, тощо.

Обєднання на письмову вимогу співвласника зобов`язане надати для ознайомлення всі свої фінансові звіти.

15 січня 2024 року на ім`я голови правління ОСББ «К5» адвокатом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 скеровано адвокатський запит з проханням надати інформацію щодо складу правління ОСББ «К5» із зазначенням ПІБ, посади, контактного номеру, ім`я користувача в Телеграм чаті ІНФОРМАЦІЯ_3 та вайбер чаті ІНФОРМАЦІЯ_3; щодоскладу ревізійної комісії ОСББ «К5» із зазначенням ПІБ, посади, контактного номеру імя користувача в Телеграм чаті ІНФОРМАЦІЯ_3 та вайбер чаті ІНФОРМАЦІЯ_3; щодо перебування у родинних зв`язках між собою голови та членів правління, а також членів ревізійної комісії ОСББ «К5»; фінансові звіти ОСББ «К5» за 2023 року з детальною розшифровкою всіх статей надходжень та витрат;щодо проведення конкурсу/тендеру на обрання охоронної фірми щодо надання послуг охорони будинку та території за адресою АДРЕСА_1 ; щодо охоронної фірми (назва та код ЄДРПОУ), яка надає послуги ОСББ «К5» з охорони будинку та території, надати інформацію, чому саме цю охоронну компанію було обрано, її переваги перед іншими, умови договору із зазначенням кількості та вартості постів, а також надати копію відповідного договору; щодо обґрунтування кошторисів для здійснення витрат на безпеку будинку та території ОСББ «К5»; чому станом на 15.01.2024 року не виконані зобов`язання правління ОСББ «К5» перед співвласниками щодо закриття хвіртки та шлагбауму на в`їзд центрального входу біля першої секції будинку, які заходи були проведені щодо вирішення цього питання та їх результат; на якій підставі було демонтовано частину паркану біля 6 секції та встановлено на його місті будиночок охорони;щодо отримання відповідного дозволу на встановлення будиночку охорони біля 6 секції, а також погодження орендаря земельної ділянки; документів щодо загальної вартості робіт, матеріалів, обладнання по демонтажу паркану та встановлення будиночку охорони біля 6 секції будинку; щодо проведених починаючи з 2019 року правлінням ОСББ «К5» заходів щодо вирішення питання закриття шлагбауму на в`їзд на територію будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема листування, запити, відповіді на запити до державних та муніципальних організацій, у тому числі КМДА; щодо суб`єктів права власності на всі квартири та нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку за адресою АДРЕСА_1 і площу таких квартир та приміщень;щодорезультатівголосування на загальних зборах 16.09.2023 року кожного із співвласників із зазначенням номеру квартири/нежитлового приміщення та площі кожного приміщення.

Зазначено, що відповідь надіслати на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 та поштову адресу: АДРЕСА_3 .

19 січня 2024 року голова правління ОСББ «К5» надав відповідь № 402 адвокату ОСОБА_4 на адвокатський запит від 15 січня 2024 року, в якій зазначено що, в порушення ч.1 ст.24 Закону України «Про адвокатуру», до адвокатського запиту не надано посвідченої копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, тому запропоновано оформити адвокатський запит із дотриманням норм діючого законодавства. Відповідь з описом вкладення надіслано за адресою АДРЕСА_6 (а.с.102). Згідно відстеження поштового відправлення- воно не вручено, за закінченням терміну зберігання повернуто відправнику (а.с.103).

12 лютого 2024 року на ім`я голови правління ОСББ «К5» адвокатом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 скеровано адвокатський запит з проханням надати інформацію щодо причин не надання відповіді на адвокатський запит від 15.01.2024 року та повідомити причини скасування прийому правління призначеного на 12.02.2024 року; а також повторно надати інформацію щодо складу правління ОСББ «К5» із зазначенням ПІБ, посади, контактного номеру, ім?я користувача в Телеграм чаті ІНФОРМАЦІЯ_3 та вайбер чаті ІНФОРМАЦІЯ_3; щодо складу ревізійної комісії ОСББ «К5» із зазначенням ПІБ, посади, контактного номеру імя користувача в Телеграм чаті ІНФОРМАЦІЯ_3 та вайбер чаті ІНФОРМАЦІЯ_3; чи перебувають у родинних зв`язках між собою голова та члени правління, а також члени ревізійної комісії ОСББ «К5»; фінансові звіти ОСББ «К5» за 2023 рік з детальною розшифровкою всіх статей находжень та витрат; щодо проведення конкурсу/тендеру на обрання охоронної фірми щодо надання послуг охорони будинку та території за адресою АДРЕСА_1 ; щодо охоронної фірми (назва та код ЄДРПОУ), яка надає послуги ОСББ «К5» з охорони будинку та території, надати інформацію, чому саме цю охоронну компанію було обрано, її переваги перед іншими, умови договору із зазначенням кількості та вартості постів, а також надати копію відповідного договору; щодо обґрунтування кошторисів для здійснення витрат на безпеку будинку та території ОСББ «К5»; чому станом на 12.02.2024 не виконані зобов`язання правління ОСББ «К5» перед співвласниками щодо закриття хвіртки та шлагбауму на в`їзд центрального входу біля першої секції будинку, які заходи були проведені щодо вирішення цього питання та їх результат; на якій підставі було демонтовано частину паркану біля 6 секції та встановлено на його місті будиночок охорони; щодо отримання відповідного дозволу на встановлення будиночку охорони біля 6 секції, а також погодження орендаря земельної ділянки; документів щодо загальної вартості робіт, матеріалів, обладнання по демонтажу паркану та встановлення будиночку охорони біля 6 секції будинку; щодо проведених починаючи з 2019 року Правлінням ОСББ «К5» заходів щодо вирішення питання закриття шлагбауму на в`їзд на територію будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема листування, запити, відповіді на запити до державних та муніципальних організацій, у тому числі КМДА; щодо суб`єктів права власності на всі квартири та нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку за адресою АДРЕСА_1 і площу таких квартир та приміщень; щодо результатів голосування на загальних зборах 16.09.2023 року кожного із співвласників із зазначенням номеру квартири/нежитлового приміщення та площі кожного приміщення.

Зазначено, що відповідь надіслати на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 та поштову адресу: АДРЕСА_3 .

07 березня 2024 року голова правління ОСББ «К5» надав відповідь адвокату ОСОБА_4 на адвокатський запит від 12 лютого 2024 року, в якій зазначив, що в порушення абз. 2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру» до адвокатського запиту не надано копії свідоцтва про право на заняття ОСОБА_4 адвокатською діяльністю, тому запропоновано оформити адвокатський запит із дотриманням норм діючого законодавства (а.с.109). Відповідь з описом вкладення надіслано за адресою АДРЕСА_6 (а.с.111). Згідно відстеження поштового відправлення - воно не вручено, за закінченням терміну зберігання повернуто відправнику (а.с.113-114).

Встановивши, що спір між сторонами виник з приводу не надання відповідачем ОСББ «К5» інформації та документів на адвокатські запити представника позивача щодо діяльність ОСББ «К5», суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, вказаши на те, що відповіді на адвокатський запит надсилались відповідачем за адресою здійснення адвокатом ОСОБА_4 адвокатської діяльності, яка зазначена в ордері, що доданий до адвокатських запитів, а саме: АДРЕСА_6 .

Скерування відповіді за адресою здійснення адвокатської діяльності не є порушенням. Посилання представника позивача на зазначення відправником невірного номеру її телефонну, що завадило отримати поштове відправлення, суд зауважує, що в адвокатських запитах ОСОБА_4 не зазначила контакті номери зв`язку, поштова кореспонденція надсилалась для вручення адресату, але через невдалу спробу вручення, після закінчення терміну зберігання повернулась відправнику.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону в повній мірі рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 рокувідповідає.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

За змістом статті 64 Конституції України конституційне право кожного на правову допомогу не може бути обмежено. Відповідно до Основного Закону України положення кожен має право на правову допомогу (частина перша статті 59).

Конституційне право особи на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 якого, адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб) (пункт 1 частини першої статті 20 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до частини першої статті 22 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатською таємницею є будь-яка інформація, що стала відома адвокату, помічнику адвоката, стажисту адвоката, особі, яка перебуває у трудових відносинах з адвокатом, про клієнта, а також питання, з яких клієнт (особа, якій відмовлено в укладенні договору про надання правової допомоги з передбачених цим Законом підстав) звертався до адвоката, адвокатського бюро, адвокатського об`єднання, зміст порад, консультацій, роз`яснень адвоката, складені ним документи, інформація, що зберігається на електронних носіях, та інші документи і відомості, одержані адвокатом під час здійснення адвокатської діяльності.

Відповідно до вимог статті 24 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

У жовтні 1988 року на пленарному засіданні у Страсбурзі делегацією дванадцяти країн-учасниць було прийнято Загальний кодекс правил для адвокатів Європейського Співтовариства (далі Кодекс).

Відповідно до статті 1.1 Кодексу на адвоката покладено цілий комплекс зобов`язань як юридичного, так і морального характеру, які часто вступають у взаємну суперечність. Зобов`язання умовно поділяють на такі категорії: перед клієнтом; перед судом та іншими органами влади, з якими адвокат контактує, виступаючи як довірена особа клієнта або від його імені; перед іншими представниками даної професії в цілому і перед будь-ким з колег зокрема; а також перед суспільством, для членів якого існування свободної незалежної професії поряд з додержанням правових норм є найважливішою гарантією захисту прав людини перед державною владою та іншими інтересами суспільства.

Згідно зі статтею 2.1.1 Кодексу завдання, що виконуються адвокатом у процесі професійної діяльності, вимагають його абсолютної незалежності і відсутності будь-якого впливу на нього, пов`язаного, в першу чергу, його особистою заінтересованістю або з тиском зовні. Незалежне становище адвоката сприяє зміцненню в суспільстві довіри до процедур правосуддя і неупередженості суддів. Таким чином, адвокату необхідно уникати будь-яких ущемлень власної незалежності і не поступатися принципам обов`язку інтересів клієнта, суду або інших осіб.

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З ситемного аналізу вказаних норм права вбачається, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, що складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимоги про захист порушеного права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, у позовній заяві повинна чітко зазначити, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якого пред`явлено позов, та призначає, які саме дії необхідно вчинити судом для відновлення права. У своєму розгляді суд має перевірити доводи, на яких ґрунтовуються позовні вимоги, у тому числі матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи воно буде відновлено у заявлений спосіб.

Для визначення предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 ЦК України, за змістом якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, особою до якої пред`явлено позов.

Отже, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб і, залежно від встановленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, так як ним не доведено, що його права порушені відповідачем.

А відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 15 ЦК України до суду особа має право звернутися, якщо її права порушені, невизнані або оспорюються. Жодну із цих дій відповідач не вчиняв.

Як зазначалося вище, статтею 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено вичерпний перелік документів, який адвокат зобовязаний долучити до адвокатського запиту, а саме: посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Вказаний перелік документів, який долучається адвокатом до адвокатського запиту є вичерпним, імперативним та розширеному тлумаченню не підлягає.

За відсутності дотримання вказаних положень закону, не можна вважати, що адвокатський запит оформлений у відповідності до чинного законодавства України і у органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань виникає обов`язок у наданні запитуваної інформації та відповідних документів.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та не спростовано позивачем жодним належним та допустимим доказом, в розумінні чинного ЦПК України, відповідач відмовив у наданні інформації та документів на два адвокатських запити представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_4, внаслідок не надання останньою до адвокатського запиту копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, що свідчить про недотримання адвокатом імперативних приписів ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Факт не надання до адвокатських запитів копії свідоцтва про право на право на зайняття адвокатською діяльності представником позивача не спростовано. Також цей факт доводиться власне дослідженими судом адвокатськими запитами в яких міститься додатки виключно копія ордеру, та описом вкладення до вказаних запитів, де відсутнє посилання на долучення до запитів копії свідоцтвапро право на заняття адвокатською діяльністю.

Враховуючи недоведеність зазначених обставин, у відповідача не виникло обов`язку надання відповідної інформації, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем не доведено, що на час звернення до суду з позовом про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, відповідачем порушені права позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що спірні правовідносини виникли з приводу порушення прав позивача, як співвласника багатоквартирного будинку, на отримання інформації про діяльність ОСББ, згідно ст. 14 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Порядку надання інформації щодо діяльності Об`єднання за запитом Співвласника (-ків), затвердженого загальними зборами ОСББ «К5» Протокол №2 від 02.02.2020року колегія суддів відхиляє, оскільки зі змісту позовної заяви чітко вбачається, що підставою звернення з позовом до суду стала обставина не надання відповідачем ОСББ «К5» інформації та документів на адвокатські запити представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_4.

В свою чергу, не надання відповідачем інформації та документів на адвокатські запити представника Яцука Сергія Васильовича адвоката ОСОБА_4, які оформлені без дотримання приписів ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», не свідчить, що права позивача,як співвласника,на отримання інформації щодо діяльності ОСББ «К5» порушені відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що головою правління ОСББ на адвокатські запити представника Яцука Сергія Васильовича адвоката ОСОБА_4 надано відповіді, у яких повідомлено що, в порушення вимог ч.1 ст.24 Закону України «Про адвокатуру» до адвокатського запиту не надано посвідченої копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, тому, з метою отримання запитуваної інформації, запропоновано оформити адвокатські запити із дотриманням норм діючого законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те що, відмовляючи в задоволені позову, суд зазначив, що «ненадання до адвокатського запиту копії свідоцтва на право на заняття адвокатською діяльністю є правовою підставою для відмови у наданні інформації», проте, на переконання сторони позивача, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»визначає, щосаме ордер посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги, гарантує права адвокату, містить заборону на перешкоджання адвокатської діяльності та не містить підстав для відмови в наданні інформації на адвокатський запит, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на імперативні приписи ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до речення 1 абз. 2 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону до адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Вказана норма нормотворцем сформована чітко та безальтернативно, а відтак копія свідоцтва про правона заняття адвокатською діяльністю є одним із двох обов`язкових документів, долучення яких є імперативним для законності адвокатського запиту.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що «при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення у справах: «Walchli v. France» від 26 липня 2007 року, «TOB «Фріда» проти України» від 08 грудня 2016 року). У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97).

Відтак, не долучення до адвокатського запиту обов`язкового документа, долучення якого є імперативним для законності адвокатського запиту, свідчить про недотримання адвокатом імперативних вимог профільного законодавства та, як наслідок, не породжує в адресата обов`язку надання запитуваних документів та інформації.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач при направленні відповідей на адвокатські запити двічі направив відповіді на іншу адресу, ніж та, яка була зазначена у запитах, а також зазначив свій контактний номер телефона, як контактний номер телефона одержувача, що унеможливило отримати адвокатом інформації про надходження листів до конкретного поштового відділення, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступе.

За правилами статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України забезпечує ведення ЄРАУ з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до ЄРАУ здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

До ЄРАУ вносяться такі відомості: 1) прізвище, ім`я та по батькові адвоката; 2) номер і дата видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, номер і дата прийняття рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (номер і дата прийняття рішення про включення адвоката іноземної держави до Єдиного реєстру адвокатів України); 3) найменування і місцезнаходження організаційної форми адвокатської діяльності, номери засобів зв`язку; 4) адреса робочого місця адвоката, номери засобів зв`язку; 5) інформація про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю; 6) інші відомості, передбачені цим Законом.

Адресою робочого місця адвоката є місцезнаходження обраної адвокатом організаційної форми адвокатської діяльності або адреса фактичного місця здійснення адвокатської діяльності, якщо вона є відмінною від місцезнаходження обраної адвокатом організаційної форми адвокатської діяльності. У разі наявності декількох адрес робочих місць адвоката до Єдиного реєстру адвокатів України вноситься лише одна адреса робочого місця адвоката.

Адвокат протягом трьох днів з дня зміни відомостей про себе, що внесені або підлягають внесенню до ЄРАУ, письмово повідомляє про такі зміни раду адвокатів регіону за адресою свого робочого місця, крім випадків, якщо ці зміни вносяться на підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Інформація, внесена до ЄРАУ, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з ЄРАУ за зверненням адвоката або іншої особи.

Відомості, що підлягають внесенню до ЄРАУ, включаються до нього не пізніше дня, наступного за днем отримання радою адвокатів регіону відповідної інформації, крім випадків, установлених цим Законом.

Порядок ведення ЄРАУ затверджується Радою адвокатів України.

З метою ведення ЄРАУ дозволяється обробка персональних даних фізичних осіб відповідно до законодавства з питань захисту персональних даних.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до п. 12.7Положення про ордер адвоката на надання правничої (правової) допомоги (затверджено рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (зі змінами) серед відомостей, що містяться у ордері зазначається адреса робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, яке видає ордер.

Реквізити 12.1, 12.5, 12.6, 12.7, 12.8 генеруються автоматично, всі інші реквізити ордера заповнюються адвокатом самостійно з метою збереження адвокатської таємниці (п. 12.14 Положення про ордер адвоката на надання правничої (правової) допомоги).

Судом встановлено, що представником ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_4 до адвокатських запитів від 15 січня 2024 року та від 12 лютого 2024 рокубуло надано ордери в яких системою ЄРАУ автоматично згенеровано адресу робочого місця адвоката АДРЕСА_6 .

Доказів того, що адвокатом ОСОБА_4 до ради адвокатів регіону надавалася інформація про внесення змін до ЄРАУ, а саме: зазначення іншої робочої адреси ніж АДРЕСА_6 , матеріали справи не місять і представником позивача не надано.

На адресу робочого місця адвоката АДРЕСА_6 відповідачем було надіслано відповіді на адвокатські запити представника Яцука Сергія Васильовича адвоката ОСОБА_4, які не були вручені тапісля закінчення терміну зберігання повернулись відправнику.

Однак, неотримання адвокатом позивача за адресою свого робочого місця кореспонденції від відповідача з причин «За закінченням терміну зберігання» є свідченням суб`єктивної поведінки адвоката позивача щодо об`єктивної необхідності та бажання на отримання відповіді, що свідчить про відсутність порушеного права позивача, при цьому суд вважає, що ОСББ не може нести відповідальність за бездіяльність адвоката позивача щодо неотримання відповідей на адвокатські запити.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до обгунтованого висновку, що скерування відповіді за адресою здійснення адвокатської діяльності не є порушенням прав та охоронюваних інтересів позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач двічі заявляв клопотання про винесення окремої ухвали суду за вказаними вище фактами, з огляду на вимоги ст. 262 ЦПК України, за внесення завідомо неправдивої інформації до витягу з журналу відвідувачів №423 від 02 квітня 2024 року та поширення персональних даних про фізичну особу без її згоди, проте вказані клопотання судом першої інстанції були проігноровані, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Статтею 262 ЦПК України встановлено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

Суд постановляє окрему ухвалу щодо свідка, експерта чи перекладача у разі виявлення під час розгляду справи відповідно неправдивих показань, неправдивого висновку експерта чи неправильного перекладу, підробки доказів та направляє її прокурору чи органу досудового розслідування.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанції.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Таким чином, з системного аналізу вказної норми права вбачається, що суд має право, а не зобов`язаний постановити окрему ухвалу.

За своєю суттю окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників. Постановлення окремої ухвали суду не є формою притягнення порушника до відповідальності, а є формою реагування суду на виявлені ним можливі порушення з метою вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Перевірка наявності чи відсутності підстав для притягнення відповідних осіб до відповідальності здійснюється органами, уповноваженими на це.

Оскільки під час розгляду даної справи суд першої інстанції не встановив очевидних, умисних або системних порушень закону відповідачем, то, відповідно, прийшов до висновків про відсутність правових підстав для постановлення окремої ухвали в порядку визначеному ст. 262 ЦПК України.

Не встановив очевидних, умисних або системних порушень закону відповідачем і суд апеляціної інстанції.

А тому відсутність порушеного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є підставою для відмови в позові.

Судом встановлено, що 14 червня 2024 року за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» представник відповідача ОСББ «К5» - Ільчук О.С. звернулася до суду зі заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить: долучити докази понесення відповідачем витрат пов`язаних з розглядом справи; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ «К5» витрати на правову допомогу у розмірі 16500 грн.

На підтвердження понесення витрат долучає до заяви: копію додаткової угоди № 6 від 27 березня 2024 року до договору про надання правової допомоги від 04 січня 2024 року № 1; копії актів про надання правової допомоги № 1 від 01 квітня 2024 року; № 2 від 16 травня 2024 року; № 3 від 10 червня 2024 року; копію рахунків № 01/04/2024 від 01 квітня 2024 року; № 16/5/2024 від 16 травня 2024 року; № 10/06/2024 від 10 червня 2024 року на оплату правових витрат; копію платіжних доручень № 2881 від 02 квітня 2024; № 2975 від 26 травня 2024 року; № 3015 від 11 червня 2024 року.

17 червня 2024 року за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_4, в якому просить: відмовити відповідачу у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат пов`язаних з розглядом справи внаслідок необґрунтований дій позивача повністю; зменшити розмір витрат на правову допомогу відповідача до 0 грн; долучити до матеріалів справи детальний опис робіт (наданих) послуг правничої допомоги; стягнути з ОСББ «К5» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 27 200 грн.

Ухвалюючи додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн та відмови представнику позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції вказав на те що, керуючись принципом законності, співмірності, з урахуванням загальної тривалості розгляду справи в суді, кількості часу витраченого адвокатом на участь у судових засіданнях, необхідним є стягнути з позивача на користь відповідача частину витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн, що буде відповідати принципу справедливості та розумності.

Оскільки рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2024 року відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог до ОСББ «К5» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, то суд вважає за необхідне відмовити представнику позивача ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_4 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону в повній мірі додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року відповідає.

Згідно ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Також, згідно правового висновку у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, зазначено, що у розумінні положень ч.5 ст.141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу на суму 10 000грнє співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. При цьому судпершої інтанції обгрунтовано врахував клопотання представника позивачапро зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу.

Також, суд першої інстанції, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 141 ЦПК України, обгрунтовано прийшов до висновку, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у разі відмови в позові покладаються на позивача, тому наявні підстави для відмови представнику позивача ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_4 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що нормами ЦПК України чітко визначено підстави, коли відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, якими є закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

У статті 133 ЦПК України перелічено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

У частині третій вказаної статті зазначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У частинах п`ятій та шостій статті 142 ЦПК України вказано, що в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

У статті 257 ЦПК України перелічені випадки залишення позову без розгляду, у частині третій якої вказано, що в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Порядок ухвалення судових рішень передбачено у статті 259 ЦПК України. Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об`єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача.

Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

У пункті 6 частини першої статті 264 ЦПК України перелічені питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду, у тому числі і щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Враховуючи викладене вище, можна зробити висновок, що питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується, зазвичай, при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто, при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду.

Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.

Правова позиція Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18; Верховного Суду у постанові від 13 квітня 2023 року у справі № 904/1478/19; постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 904/4380/21.

Судові витрати (судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи), за відсутності прямої вказівки в процесуальному законі щодо покладення таких витрат на іншу особу, можуть бути покладені за результатами вирішення спору у справі лише на сторони такого спору (позивача, відповідача), а не на інших учасників справи, зокрема третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Правова позиція Верховного Суду у постановах від 06 липня 2023 року у справі № 913/110/21, від 19 квітня 2023 року у справі № 904/4736/21.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом відповідача, а також відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат відповідача, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні заяви відповідача, відповідно до ст. ст. 134, 137, 141 ЦПК України, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

За положенням частини другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Пункт 1 частини третьої цієї статті визначає верховенство права однією із основних засад (принципів) господарського судочинства.

Зміст вказаного принципу неодноразово і досить детально аналізував Конституційний Суд України. Так, зокрема, в абзаці другому підпункту 4.1 пункту 4 Рішення від 02.11.2004 № 15-рп/2004 ним акцентувалася увага на тому, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Так, частина третя статті 137 ЦПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 рокуу справі № 922/1964/21виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності документу, який називаєтьсядетальний опис робіт (наданих послуг).

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Судуу постанові від 16 листопада 2022 рокуу справі № 922/1964/21дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

З долучених відповідачемкопій актів про надання правової допомоги № 1 від 01 квітня 2024 року; № 2 від 16 травня 2024 року; № 3 від 10 червня 2024 року; копій рахунків № 01/04/2024 від 01 квітня 2024 року; № 16/5/2024 від 16 травня 2024 року; № 10/06/2024 від 10 червня 2024 року на оплату правових витрат вбачається, що вони містять детальний опис робіт (наданих послуг) та витрати часу на надання правничої допомоги.

Відтак, твердження позивача про ненадання відповідачем детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом відповідача, не знайшли свого підтвердження.

У ЦПК України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 134 ЦПК України).

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.Правова позиція Верховного Суду викладено у постанові д 08.04.2021 року у справі № 161/20630/18.

Доводи апеляційної скарги про те, судом першої інстанції також проігноровано, що витрати, які відповідач оплатив Адвокатському об`єднанню «ОСА ЛЕКС» в розмірі 16 500,00 грн, за рахунок коштів співвласників ОСББ К5, не за цільовим призначенням, суперечать таким критеріям визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, суд відхиляє, з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно роздіду IV Статуту ОСББ «К5», в редакції протоколу № 4 від 27 травня 2023 року, джерелами фінансування Обєднання, зокрема, але не виключно, є: кошти залучені на умовах кредиту або позики; пасивних доходів.

Стверджуючи про те, що відповідач оплатив Адвокатському об`єднанню «ОСА ЛЕКС» витрати на правничу допомогу в розмірі 16 500,00 грн за рахунок коштів співвласників ОСББ К5, позивач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вказаних доводів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Таким чином, доводи, викладені представником позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року та додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційних скарг представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_4.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_4 залишено без задоволення, а судові рішення без змін, тому розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 рокута додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Судді: