ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1534/24 Справа № 211/1830/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.,

сторони справи

заявник- Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

боржник- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПКУкраїни без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2023 року, ухваленого суддею Сарат Н.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (складення повного тексту судового рішення 08.11.2023),

ВСТАНОВИВ

В жовтні 2023 року представник заявника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі -Банк) звернувся до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В даній заяві Банк ставить питання про визнання поважною причину пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу №211/1830/13-ц, виданого Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку боргу в сумі 601683,03 грн. до виконання та поновити пропущений строк дляпред`явлення цього виконавчого листа до виконання.

Заява мотивована тим, що на примусовому виконанні у Голопристанському відділі ДВС з 27.03.2020 року перебувало виконавче провадження №477581177 з примусового виконання виконавчого листа № 211/1830/13-ц. На запит банку від 18.01.2023 року Довгинцівським відділом ДВС повідомлено, що виконавчого провадження не перебувало, Покровський ВДВС повідомив, що перебуває у Голопристанському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Херсонській області. 21.02.2023 року банк звернувся до Великоолександрівського відділу ДВС у Бериславському районі Херсонської області ПМУМЮ (м. Одеса) на, що 05.05.2023 року було отримано відповідь, що виконавчий документ повернуто стягувачу. З 2016 по 2023 рік Банк не отримував виконавчий лист, тому просить поновити строк його пред`явлення.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2023 рокуу задоволенні заяви Банку про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вказані ОСОБА_2 причини пропуску строку не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання. З 2016 по 2023 рік заявник не цікавився ходом виконавчого провадження, інших поважних причин пропуску строку заявником не вказано.

В апеляційній скарзі представник Банку, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про його незацікавленість у виконанні рішення суду на його користь є абсолютно безпідставним. Наголошує на тому, що Банк не отримував постанови про повернення виконавчого документу та оригінал самого виконавчого листа. Докази надіслання державним виконавцем у передбаченому законом порядку на адресу стягувача постанови про повернення виконавчого документа разом з оригіналом виконавчого документу надані не були.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин справи вбачається, що Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №211/1830/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет застави та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання договорів поруки та застави недійсними, видано виконавчий лист від 03.02.2015 року № 211/1830/13-ц.

13.02.2015 року представником Акціонерного товариства "Ощадбанк" Юрченко О.А. отримано виконавчий лист від 03.02.2015 року № 211/1830/13-ц.

27.01.2016 року державним виконавцем Голопристанському відділі ДВС у Скадовському районі Херсонської області ПМУМЮ (м. Одеса) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження".

Суд першої інстанції критично поставився до посилань заявника на те, що виконавче провадження № 477581177 перебувало у Голопристанському відділі ДВС у Скадовському районі Херсонської області ПМУМЮ (м. Одеса) з 27.03.2020 року, так як доказів такого не надано. Не наведено докзів останнього і суду апеляційної інстанцїі.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

При вирішенні заяви Банку, судом першої інстанції встановлено, що протягом 2016-2023 рр. заявник не цікавився ходом та результатами виконавчого провадження, а тому відсутні поважні причини для такого тривалого пропуску сроку пред`явлення виконавчого документу до виконання, тому поновленню він не підлягає.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 22 Закону №606-XIV у редакції, що діяла на час набрання спірним рішенням законної сили виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст. 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі №3-рп/2001).

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13, від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 242/2375/16-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі № 202/20331/13-ц.

Таким чином, з врахуванням постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу від 27.01.2016 року, строк пред`явлення до виконання виконавчого документу за спірним рішенням становив до 27.01.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Звертаючись із даною заявою про видачу дублікату виконавчого документа, представник Банку вказував, що заявник не отримував постанови про повернення виконавчого документу та оригіналу самого виконавчого листа. Враховуючи те, що оригінал виконавчого листа втрачено з причин, що не залежали від його волі та його винних дій, що унеможливило повторне пред`явлення його до виконання, заборгованість боржника фактично не погашена та остаточне рішення суду у справі залишається не виконаним, що свідчить про безпідставне порушення інтересів стягувача.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що заявником не надано переконливих доказів поважності пропущення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому вказана вимога є такою, що не підлягає задоволенню.

При цьому, матеріали справи не містять доказів щодо вчинення Банком будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду від 03.02.2015 року, до звернення до суду з даною заявою. Відомості щодо наявності підстав для переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у матеріалах справи також відсутні та стягувачем не доведені.

У заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання представником Банку не наведено жодного належного обґрунтування причин такого значного пропуску строку, фактично обґрунтувавши його лише відсутністю його винних дій та його необізнаністю про закінчення виконавчого провадження.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що посилання представника Банку на поважність причин пропуску не знайшло свого підтвердження при розгляді справи.

Недбале ставлення до процесуальних обов`язків з боку стягувача за таких обставин не може виправдовувати пропуск відповідних процесуальних строків, оскільки фактично покладає надмірний тягар на боржника.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що згідно рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У даному випадку, оскільки стягувачем не було вжито усіх заходів, щоб з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у справі за власним позовом і вчасно пред`явити виконавчий лист до виконання, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2024 року.

Головуючий

Судді