Справа № 692/1048/24
Провадження № 2/692/406/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року Драбівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді Чепурного О.П., при секретарі Бубир В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Драбів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з позовом про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 05.12.2018 р. ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №Р20.00614.004618550, який був підписаний позичальником власноручно. Позичальник надав письмову заяву про акцепт вказаної публічної оферти. Відповідно до п.1.1. договору банк надав позичальнику кредит грошові кошти на поточні потреби в сумі 29999,00 грн. включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентами. У п.1.2. договору сторони погодили, що строк кредитування становить 24 місяці з дня підписання договору, тобто до 05.12.2020 року включно. Згідно п.1.3, 1.4 позичальник за користування кредитом сплачує банку річну змінювану процентну ставку, яка становить 15% річних. Одночасно з укладенням кредитного договору позичальник уклав з ПРАТ «Страхова компанія «УНІКА життя» договір від 05.12.2018 року добровільного страхування життя, розмір страхового внеску становить 376,98 грн. Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 29999,00 грн. У подальшому позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту лише частково, лише 20462,87 грн.

У зв`язку з чим, станом на 05.12.2020 року сформувалася наступна заборгованість перед банком за договором в розмірі 32939,10 грн., а саме:

-заборгованість за основним боргом в сумі 22121,41 грн.;

-заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 10817,69 грн.

Станом на 16.11.2023 року розмір заборгованості за основним боргом і відсотками не змінився.

16.11.2023 року між АТ «Ідея банк» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23, відповідно до якого клієнт відступив фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Таким чином фактор набув право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №Р20.00614.004618550.

29.12.2023 року ТОВ «ФК «СОНАТІ» уклало з ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №29/12-23, за яким позивач набув право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за первинними договорами.

Окрім того, позивач просить стягнути інфляційні втрати в сумі 4693,07 грн. та 3 % річних в сумі 1204,57 грн. та витрати на професійно правничу допомогу в розмірі 5200,00 грн.

Сторони в судове засідання не з`явились, надала заяви про проведення судового засідання без їх участі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу.

Відповідно до копії кредитного договору №Р20.00614.004618550 від 05.12.2018 року між АТ «Ідея БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір. Відповідно до п.1.1. договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 29999,00 грн. включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентами. У п.1.2. договору сторони погодили, що строк кредитування становить 24 місяці з дня підписання договору, тобто до 05.12.2020 року включно. Згідно п.1.3, 1.4 позичальник за користування кредитом сплачує банку річну змінювану процентну ставку, яка становить 15% річних.

Одночасно з укладенням кредитного договору позичальник уклав з ПРАТ «Страхова компанія «УНІКА життя» договір від 05.12.2018 року добровільного страхування життя, розмір страхового внеску становить 376,98 грн.

В матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, додаток до паспорта споживчого кредиту, заява про акцепт публічної оферти АТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «Ідея Банк», згода-повідомлення фізичної особи клієнта банку та згода фізичної особи суб`єкта кредитної історії, які підписані відповідачем 05.12.2018 року.

16.11.2023 року між АТ «Ідея банк» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23, відповідно до якого клієнт відступив фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Таким чином фактор набув право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №Р20.00614.004618550.

29.12.2023 року ТОВ «ФК «СОНАТІ» уклало з ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №29/12-23, за яким позивач набув право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за первинними договорами.

Відповідно до витягу з реєстру боржників у відповідача сформувалася наступна заборгованість перед банком за договором в розмірі 32939,10 грн., а саме:

-заборгованість за основним боргом в сумі 22121,41 грн.;

-заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 10817,69 грн.

Окрім того, позивач просить стягнути інфляційні втрати в сумі 4693,07 грн. та 3 % річних в сумі 1204,57 грн. та додає розрахунки даних сум.

Відповідно до ст. 214 ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти позовних вимог, вказуючи на те, що новий кредитор не надав йому доказів переходу прав у зобов`язанні, пояснив, визнав факт отримання кредиту в АТ «ІдеяБанку» у сумі 29999 грн., в кому на той час працював, сплачувати кредит перестав у зв`язку з важкою хворобою, просив суд застосувати строки позовної давності та відмовити з цих підстав у позові. Суд вважає, що наведені підстави у відзиві не можуть бути підставами для відмови у позовних вимог з огляду на наступне. Так, відповідач підтверджує, що копію позовної заяви з додатками отримав 20.09.2024, а отже останній на час розгляду справи повідомлений про те, що боргове зобов`язання по спірному договору кредиту перейшло до нового кредитора, оскільки додатки до позовної заяви місять цьому докази: відповідні договори факторингу, за якими позивач став новим кредитором. Крім того перебіг позовної давності відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в України зупиняється на строк дії такого стану, а тому підстав вважати, що позивач пропустив відповідні строки немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.628ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором.

Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суми нарахованих позивачем інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідачем не спростовані.

Крім того, позивач просив стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 5200,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи.

На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу його представник надав суду копію договору про надання правничої допомоги від 01.04.2024 № 1/04 з адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС». Згідно акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №2 від 10.05.2024 року сума витрат за надання замовником послуг по справі за позовом до ОСОБА_1 не підтверджується.

Відповідно до ч.4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу за відсутності заперечень з боку відповідача підлягає стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України). У відповідності з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір потрібно стягнути з відповідачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання по договору, тому підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 32939,10 грн., інфляційні втрати в сумі 4693,07 грн. та 3 % річних в сумі 1204,57 грн., а всього 38836,74 грн.

У відповідності з ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 549, 550, 551, 624, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №Р20.00614.004618550 від 05.12.2018 року у сумі 32939 гривень 10 копійок, інфляційні втрати у сумі 4693 гривень 07 копійок та 3 % річних у сумі 1204 гривень 57 копійок, а всього 38836 гривень 74 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» судовий збір та судові витрати на правничу допомогу у сумі 7622 гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий