Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бедьо В.І.,

при секретарі судового засідання Молдован Д.С.,

з участю позивачки ОСОБА_1 , та її представника адвоката Бухтояров Р.О.,

відповідачки ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Вовканич

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,-

В СТ А Н О В И В :

11 листопада 2022 року до Ужгородського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

Позов обґрунтовано тим, що 29 серпня 1992 року ОСОБА_1 , уклала шлюб з своїм чоловіком ОСОБА_3 (даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 29.08.1992 року.)

В шлюбі народилося двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 (даний факт підтверджується відміткою в паспорті позивача.)

13 травня 1999 року позивачка разом з чоловіком купили приватний будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Грошові кошти на купівлю цього будинку були зняті з розрахункового рахунку приватного підприємства «РАКОП» Дані факти засвідчує ОСОБА_6 .

Даний будинок у зв`язку з тим, що подружжя не могли оформити на себе в силу об`єктивних причин, був оформлений на маму покійного чоловіка - ОСОБА_2 (даний факт підтверджується договором купівлі - продажу від 13 травня 1999 року посвідчений державним нотаріусом першої Ужгородської держнотконтори Бучацькою Л.В.).

З квітня 2000 року позивачка разом з своїм покійним чоловіком та двома дітьми постійно проживали в цьому будинку, зробили капітальний ремонт будинку, робили поточні ремонти, збільшили житлову площу будинку, побудували додаткові споруди, повністю змінили дах, повністю замінили електропроводку, систему каналізації та виконали інші роботи на покращення даного будинку. Внаслідок цих робіт збільшилася загальна площа будинку та вартість будинку. Дані факти підтверджуються Висновком експерта № Д0029/2022 та Д0034/2022. Так зокрема у Висновках експерта відображено всі покращення з зазначенням вартості цих покращень та ціни покращень. Визначено в малюнках та таблицях перелік робіт та покращень.

Як зазначає позивачка, власниця будинку достеменно знала, що є власником майна на папері, відповідач знала, що будинок куплявся для дітей. Відповідач не несла жодних витрат на збільшення площі, капітального та поточного ремонту, не брала участі у витратах на утримання будинку. Дані факти можуть підтвердити свідки. Крім цього дане твердження підтверджується документальними доказами, а саме договорами зі комунальними підприємствами «Енергонагляд» договором з ПАТ Укртелеком на встановлення та користування телекомунікаційними засобами, договором укладеним ОСОБА_1 з ТОВ «АВЕ», договором про газопостачання укладений з ОСОБА_4 договором з ТОВ «АВЕ» укладений з ОСОБА_3 , рохрахунковою книгою ОСОБА_3 з ПАТ «Водоканал Ужгород», квитанціями про сплату комунальних послуг ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за період проживання.

На початку червня 2008 року виникла потреба у реконструкції та перебудові та капітальному ремонті будинку, оскільки будинок був старий та потребував капітального ремонту, у зв`язку з цим подружжя оформили кредит. Відповідач знала, що в якості забезпечення кредиту передавали в іпотеку єдине з дітьми житло, а саме двокімнатну квартиру та розуміла, що більше житла у них зареєстрованого немає, оскільки оспорюваний будинок який купили за спільні кошти за домовленістю зареєстрували за нею. Натомість після повної реконструкції будинку та погашення кредиту який брався на реконструкцію відповідач, як виявилося не виконала своїх обіцянок щодо договору дарування своїм онукам будинку.

12 червня 2008 року відповідач по справі надала нотаріальну згоду на проживання та реєстрацію в будинку позивачці та її дітям. Чоловік в цьому будинку був зареєстрований з самого початку проживання. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік ОСОБА_3 (даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 15 квітня 2022 року). 05 травня 2022 року позивачка подала заяву про прийняття спадщини. Дана заява була зареєстрована за номером 157 та відкрита спадкова справа № 66/2022 Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою.

Того ж дня 05 травня 2022 року діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_5 подали заяву якою відмовилися в користь позивачки від своєї частки в спадковому майні. 15 жовтня минув шестимісячний строк на прийняття спадщини. Однак відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» та Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату» перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці.

Таким чином кінцевий строк для прийняття спадщини є 15 лютого 2023 року. Відповідач постійно погрожує подарувати будинок стороннім особам знаючи та усвідомлюючи той факт, що в цей будинок вкладали власні кошти та той факт, що крім цього будинку у позивачки та онуків відповідача, іншого житла більше немає. Відповідач також усвідомлює, що єдиними їхніми спадкоємцями є два її онука - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Просить суд визнати нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку, кадастровий номер :33:001:0215 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

06.12.2022 року Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду суддею Лемак О.В., прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

17 січня 2023 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що позовні вимоги та обставини наведені в цивільному позові не визнає, вважає, що в задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, слід відмовити повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 13.05.1999 року , який посвідчений ОСОБА_7 , державним нотаріусом Першої ужгородської держнотконтори (зареєстровано в реєстрі за №21200) ОСОБА_2 придбано 53/100 ч. житлового будинку із земельною ділянкою розміром 404 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.06.2022, індексний номер: 303692598 відповідачка є власником земельної ділянки з кадастровим номером :33:001:0215.

Відповідно до інформації від 26.10.2022 Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :33:001:0215, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 її власником є ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки Управління архітектури і містобудування Ужгородської міської управи від 22.11.1999 р. №593 відповідно до договору купівлі-продажу 0,53 частини будинку та 404 кв. м. земельної ділянки, зареєстрованою Ужгородською держнотконторою 18.05.1999 р. зва № 22-227 належить ОСОБА_2 , згідно адресного плану міста будинку надана поштова адреса: АДРЕСА_2 .

У вказаному житловому приміщенні зареєстрована: ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Раніше (з 27.11.1999 року) у вказаному житловому приміщенні також був зареєстрований син ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8

ОСОБА_2 стверджує, шо разом з її нині покійним сином ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_2 також проживала її колишня, невістка ОСОБА_1 та її внуки ОСОБА_5 , 1993 р.н., ОСОБА_4 1999 р.н.. які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .

Наразі в будинку АДРЕСА_2 фактично проживає колишня невістка ОСОБА_1 , оскільки внуки ОСОБА_5 , 1993 р.н.. ОСОБА_4 , 1999 р.н. призвані до лав Збройних сил України. Твердження позивачки про те, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 придбані за її спільні кошти з покійним чоловіком жодними доказами, що додані до позовної заяви не підтверджені, остання не вказала ні суму особистих коштів, які нею витрачено на купівлю будинку, ні джерело їх походження. Щодо коштів, які ніби то надано її покійним чоловіком на купівлю будинку, що були зняті з розрахункового рахунку ПП «Ракоп» на підтвердження цього факту жодних доказів не надала, натомість її( покійний чоловік, син відповідачки в період з 1993 по 199 роки, так з 2002 по 2004 р. працював на посаді заступника керівника приватного підприємства «Спільне мале підприємство «Німб», заснованого чоловіком відповідачки, в 1999 році звільнився на два тижні до укладення договору купівлі-продажу частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки син відповідачки разом зі своєю дружиною та двома дітьми на той час проживали у власній однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , та з метою покращення житлових умов, відповідачка погодилася на тимчасове, до вирішення житлового питання цієї сім`ї, їх проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Дозвіл на проживання був наданий на наступних умовах: сім`я сина проживає в будинку безплатно, сплачу комунальні платежі, виконує поточні ремонтні роботи, капітальний ремонт проводиться за рахунок власника або самим власником.

13 квітня 2023 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду задоволено заяву про відвід головуючій судді Лемак О.В.

25 квітня 2023 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_8 прийнято до провадження цивільну справу 308/15209/22.

20 грудня 2023 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду задоволено заяву про відвід головуючій судді Бенца К.К.

29.12.2023 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи визначено головуючого суддю Бедьо В.І.

14 березня 2024 року від ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення по справі.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились повторно.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання з`явилася, просила суд врахувати її поважний вік і продовжити розгляд справи, оскільки сторона позивача у такий спосіб затягує розгляд справи та у позові відмовити в повному обсязі.

Представник відповідачки, також наголосив на не припустимість затягувати розгляд справи, на підставі не обґрунтованих клопотань сторони позивача та відмовити в задоволенні позовної заяви.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Належними доказами встановлено, що відповідачці ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , належить будинок та земельна ділянка, зокрема:

- відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 13.05.1999 року, який посвідчений ОСОБА_7 , державним нотаріусом Першої ужгородської держнотконтори (зареєстровано в реєстрі за № 21200) ОСОБА_2 придбано 53/100 ч. житлового будинку із земельною ділянкою розміром 404 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 (будинок № три);

- відповідно до довідки Управління архітектури і містобудування Ужгородської міської управи від 22.11.1999 р. № 593, 0,53 частини будинку та 404 кв. м. земельної ділянки, розташованих за адресою АДРЕСА_2 зареєстровано Ужгородською держнотконторою 18.05.1999 р. за № 22-227 за ОСОБА_2 ;

- відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.06.2022, індексний номер: 303692598 відповідачка ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :33:001:0215.

Статтею 330 ЦК закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно. Право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку, або незаконність права власності не випливатиме із закону. Таким чином, власник не зобов`язаний у кожному випадку доводити іншим особам правомірність набуття права власності на належне йому майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України визнано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Тобто лише власник має право на визначення юридичної долі свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, тому той факт що ОСОБА_2 погодилася на тимчасове, до вирішення житлового питання сім`ї свого сина проживати за адресою: АДРЕСА_1 не дає право позивачеві ставити питання про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

Крім цього, проживання сім`ї позивачки за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі дозволу відповідачки ОСОБА_2 , відповідно до заяви посвідченої нотаріусом від 20.06.2008, плата комунальних платежів, виконання поточного, капітального ремонту будівлі не є підставою для набуття права власності майна.

Також належними доказами встановлено, що сім`я позивачки ОСОБА_1 має у власності квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, відповідачка ОСОБА_2 підтвердила своє право власності на спірне майно відповідними правовстановлюючими документами.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 не підтвердила своє право та право ОСОБА_3 на майно житловий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку, кадастровий номер :33:001:0215, а тому слід відмовити в задоволенні позовної заяви про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю останніх.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, а саме арешт накладений ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 03 листопада 2022 року на нерухоме майно будинок АДРЕСА_2 , та земельну ділянку кадастровий номер 0:33:001:0215.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду буде складено у строк визначений ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Суддя В.І.Бедьо