Справа № 523/8114/24
Провадження №2/523/4038/24
У Х В А Л А

"01" серпня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участю секретаря судового засідання: Бєлік Л.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду № 6 в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Від імені та в інтересах ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, звернувся адвокат Тесленко Михайло Сергійович. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 30.12.2021 року між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 3560. Представник зазначає, що подружжя шлюбні стосунки не підтримує з березня 2023 року, не проживає разом, не має спільного бюджету та не має наміру перебувати у шлюбі.

На підставі викладеного представник позивача просить розірвати шлюб укладений між сторонами 30.12.2021 року, актовий запис № 3560.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву.

Чергове судове засідання у справі призначено на 01 серпня 2024 року. Сторони до суду не з`явились.

На адресу суду 17.06.2024 року (вх. № 20515) надійшла заява за підписом відповідача ОСОБА_2 , згідно якої відповідач зазначив, що шлюб зареєстрований між сторонами, вже було розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.05.2023 року у справі № 523/4205/23. До заяви відповідач надав копію судового рішення (а.с.24, 25-26).

Представник позивача адвокат Тесленко Михайло Сергійович звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, згідно поданої заяви зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, копію судового рішення про розірвання шлюбу між сторонами, суд дійшов висновку щодо наявності підстав закриття провадження у справі з огляду на наступне.

Згідно позовних вимог позивач просить: розірвати шлюб укладений між сторонами 30.12.2021 року, актовий запис № 3560.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 травня 2023 року (справа № 523/4205/23) - шлюб зареєстрований 30 грудня 2021р. у Малиновському відділі ДРАЦС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №3560, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1073,60грн.

Рішення суду набрало законної сили 22 червня 2023 року (а.с. 25,26).

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Результат аналізу пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що «за пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» та від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Аналіз матеріалів справи, та змісту судового рішення у справі № 523/4205/23 свідчить про те, що підстави та предмет позову, сторони у цій справі є тотожними підставам та предмету позову, сторонам у справі №523/4205/23 в якій ухвалено рішення, що набрало законної сили.

Таким чином, судом встановлено, що вже існує рішення, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет.

Враховуючи вищезазначені вимоги закону, суд приходить до висновку, що справа підлягає закриттю, у зв`язку із наявністю рішення суду, яке набрало законної сили, у відповідності до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, п. 7 ч. 1 ст. 255, 258, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: