Справа № 515/623/24
Провадження № 2/513/639/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Миргород В.С.,

при секретарі судового засідання Аркуші І.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Власенко Л.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Власенко Лілії Вікторівни до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, суд, -

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2024 року позивач через свого представника - адвоката Власенко Л.В. звернулася до Татарбунарського районного суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтував таким.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно в с. Глибоке Білгород-Дністровського (Татарбунарського) району Одеської області.

Позивач та її сестра ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом першої черги після смерті батька. Інші спадкоємці відсутні.

06 березня 2024 року позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька, однак їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Позивач зазначає, що нею пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки вважала, що спадщину після смерті батька прийняла сестра, оскільки між ними була така домовленість. Крім того, вона перебувала у складних життєвих обставинах, бо в цей час помер її чоловік і вона перебувала у хворобливому стані, займалась іншими справами. Про те, що сестра спадщину не прийняла їй стало відомо тільки зараз. Остання з 2002 року хворіє на тяжку хворобу серця і постійно перебуває на стаціонарному лікуванні і у зв`язку з поганим станом здоров`я не змогла вчасно прийняти спадщину.

Враховуючи викладене, просить суд визнати поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини та надати додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю у три місяці.

Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області О.А.Дем`янової № 174 від 15 квітня 2024 року вказану цивільну справу передано для розгляду Саратському районному суду Одеської області.

Ухвалою суду від 14 травня 2024 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та розпочато підготовче провадження; відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву; витребувано у державного нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Колісника Д.Ю. копію спадкової справи № 346/2018 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення.

Відповідач позовні вимоги визнала, проти їх задоволення заперечень не мала, зазначивши, що з позивачем є рідними сестрами. Після смерті чоловіка позивача через сорок днів помер їх батько. Вона дуже сильно хворіла, переживала та потрапила до лікарні. Сестра її забрала до себе і піклувалася про неї, тому вони вчасно не змогли прийняти спадщину.

Згідно частин 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, викладені Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», за якими, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно зі ст.82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

Згідно зі ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи та матеріали нотаріальної справи №346/2018, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Глибоке Татарбунарського району Одеської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що 09 березня 2005 року зроблено відповідний актовий запис про смерть № 31.

Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,10 га, в межах території Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, право власності на яку належало спадкодавцю на підставі Державного акту серії IV-ОД № 003783, виданого Глибоківською сільською Радою народних депутатів 21 вересня 2000 року.

Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті батька. На підтвердження факту родинних відносин, як між донькою та батьком, позивачем надано копію свідоцтва про своє народження серії НОМЕР_2 , виданого 30 вересня 1954 року Глибоківською сільською радою Татарбунарського району Одеської області на підставі актового запису № 23 від 13 вересня 1954 року, батьки: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та копію свідоцтва про шлюб з гр. ОСОБА_5 29 жовтня 1972 року серії НОМЕР_3 , виданого на підставі актового запису №20 Борисівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, на підтвердження зміни прізвища з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 .

Крім неї, спадкоємцем першої черги після смерті батька є його донька та відповідач у справі ОСОБА_2 . Інші спадкоємці: дружина ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_4 , виданого 08 жовтня 1995 року на підставі актового запису № 18 Глибоківською сільською радою Татарбунарського району Одеської області.

Згідно з довідкою вих. № 46 від 19 березня 2024 року, виданою Глибоківським старостинським округом Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім нього, у будинку ніхто не був зареєстрований та не проживав.

Згідно з копією спадкової справи № 346/2018 до майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями за законом є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (сторони у справі). Інші спадкоємці відсутні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (частина перша статті 1222 ЦК України).

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

06 березня 2024 року державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Колісником Д.Ю. позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав після смерті батька ОСОБА_3 на ? частку земельної ділянки в межах території Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області через пропуск строку для прийняття спадщини, визначений законодавством у шість місяців, та ненадання доказів на підтвердження спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого цією статтею, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 24 січня 2020 року у справі № 192/1663/17 (провадження № 61-7193св19), від 03 лютого 2023 року у справі № 521/8872/22 (провадження № 61-12812св22).

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає. Подібний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 13 грудня 2018 року у справі № 703/1560/17 (провадження № 61-7643св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 459/2973/18 (провадження № 61-12504св21) зазначено, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19), від 22 грудня 2021 року по справі №759/1510/21 (провадження № 61-17491 св 21).

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні».

Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця, який пропустив цей строк. Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.

Як на поважність причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач посилається на те, що вважала, що спадщину після смерті батька прийняла сестра, оскільки між ними була така домовленість. Крім того, вона перебувала у складних життєвих обставинах, бо в цей час ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її чоловік ОСОБА_5 , про що свідчить копія свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_5 , видане Виконавчим комітетом Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області на підставі актового запису № 3 від 01 лютого 2005 року, і вона перебувала у хворобливому стані, займалась іншими справами. Про те, що сестра спадщину не прийняла їй стало відомо тільки зараз. Остання з 2002 року хворіє на тяжку хворобу серця і постійно перебуває на стаціонарному лікуванні і у зв`язку з поганим станом здоров`я не змогла вчасно прийняти спадщину, на підтвердження чого надала виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 від 21 березня 2024 року, згідно з якою остання має діагноз: ІХС; Стенокардія напруги ІІІ ФК. Екстрасистолічна аритмія. СН ІІ-А NYHA II. Гіпертонічна хвороба ІІ стадія ступінь 3 ризик 4. Гіпертензивне серце ІІ. Розповсюджений остеохондроз хребта, кіфоз грудного відділу хребта. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. змішаного генезу (гіпертензивна, посттравматична-в-анамнезі ЧМТ 1981р., 2002р., 2004р.). Стаціонарне лікування в неврологічному відділені мало місце: 17.05.2002-03.06.2002; 18.01.2002-24.01.2002; 10.02.2004-28.02.2004; 26.11.2004-16.12.2004; 14.01.2005-01.02.2005; 07.07.2005-25.07.2005; 28.01.2006-16.02.2006; 09.01.2007-29.01.2007.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі "Ілхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Судова практика Європейського суду з прав людини передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства.

За такого, суд приходить до висновку, що позивач з вищевказаних поважних причин пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, а також враховуючи те, що заяву про відмову від спадщини позивач не подавала, спадщина не визнана судом відумерлою, факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, визнання відповідачем позовних вимог, суд визначає позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених при зверненні до суду с вищевказаним позовом.

Керуючись ст. 12, 13, 77, 81, 211, 259, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - задовільнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженці с.Глибоке Татарбунарського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_6 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Глибоке Татарбунарського району Одеської області, терміном три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2024 року.

Суддя В. С. Миргород