Провадження №2/522/6240/24
УХВАЛА

20 листопада 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Сулима А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі клопотання представника відповідача ОСОБА_1 від 20 листопада 2024 року, яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , про витребування доказів,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яка діє особисто та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , за участю третьої особи Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності на частку у майні та припинення права власності на частку у майні, зі стягненням компенсації вартості часток.

Постановою Верховного суду від 03 липня 2024 року Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 червня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 липня 2024 року, матеріали справи були передані для розгляду по суті ОСОБА_4 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2024 справу було прийнято у провадження, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження з викликом сторін з призначенням підготовчого засідання.

20 листопада 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника відповідачки адвоката Монастирної Інги Олександрівни надійшло клопотання про витребування доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яка діє особисто та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , за участю третьої особи Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності на частку у майні та припинення права власності на частку у майні, зі стягненням компенсації вартості часток, а саме:

- витребувати від Державної податкової служби Одеської обл. відомості щодо отриманих доходів ОСОБА_1 за період часу з 01.09.2019 по 20.11.2024

- витребувати від Державної податкової служби Одеської обл. відомості щодо отриманих доходів ОСОБА_3 за період часу з 01.09.2019 по 20.11.2024

Клопотання обґрунтовано тим, що витребування даних доказів об`єктивно необхідно для правильного встановлення обставин справи, повноти її розгляду та ухвалення законного та обґрунтованого рішення, оскільки на підставі вказаних доказів можна встановити платоспроможність сторін по справі.

В судовому засіданні представник відповідачки адвокат Монастирна Інга Олександрівна своє клопотання підтримала, просила його задовольнити. Представник позивачки заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання приходить до наступних висновків.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як та підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 ЦПК України. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання ( ч. 2 ст. 84 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України).

Як роз`яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За вимогами ч. 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Постанова Верховного суду від 03 липня 2024 по справі №522/15212/19, провадження №61-10968св23 містить наступні вказівки: «Суд не звернув увагу на те, що відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21), платоспроможність (чи бажання) відповідача не має значення для вирішення спору, у якому про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ та отримання відповідної компенсації на свою користь просить позивач.

У разі задоволення цього позову відповідачка ОСОБА_1 , яка виступає в своїх інтересах і в інтересах її малолітнього сина ОСОБА_2 , фактично стає власником всього майна. Тому її не можна вважати неплатоспроможною. Більше того, якщо для задоволення позову про стягнення коштів суд мав би враховувати платоспроможність чи бажання відповідачів на час розгляду справи, то стягнення у судовому порядку багатьох боргів було би неможливим саме з цієї причини.

Факт відсутності у відповідачів коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у відповідачів будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо.

Тому суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, безпідставно вважав, що бажання чи платоспроможність відповідачів має значення у вирішенні питання про стягнення на користь позивачки компенсації за її частку у праві спільної власності на майно.»

Враховуючи те, що платоспроможність сторін по цій справі не входить до предмету доказування, суд не вбачає підстав для витребування від Державної податкової служби Одеської обл. відомостей щодо отриманих сторонами доходів.

Крім того, судом встановлено, що у супереч положенням п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України заявник не повідомив суд про вжиті ним заходи для отримання витребуваних доказів самостійно, не надав докази вжиття таких заходів, не повідомив причини неможливості самостійного отримання витребуваних доказів.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про необґрунтованість заявлених представником заявника вимог, щодо витребування доказів.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 81, 84, 116-118, 260-261 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 від 20 листопада 2024 року, яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яка діє особисто та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , за участю третьої особи Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності на частку у майні та припинення права власності на частку у майні, зі стягненням компенсації вартості часток відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Ю.Б. Свячена