Справа № 369/2887/24
Провадження № 2/369/4245/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про забезпечення позову)

28.11.2024 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Поліщук Світлани Юріївни про забезпечення позову у цивільній справі №369/2887/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

20 лютого 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Поліщук Світлана Юріївна звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Фінагеєвій І.О.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2024 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2024 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті.

08 листопада 20224 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Поліщук Світлани Юріївни надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно яким є садовий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 140, загальною площею 144,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; та на земельну ділянку кадастровий номер :05:002:5091, площею 0,0718 га, цільове призначення - для колективного садівництва, яка розташована на території Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в СТ «Тиша», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 224.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що до суду подано позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 в рамках даної цивільної справи зводиться до того, що 27.03.2015 року Позивач та Відповідач уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 21.09.2023 року серії НОМЕР_1 . Під час перебування у шлюбі, а саме 17.07.2018 року Позивач та Відповідач придбали земельну ділянку з кадастровим номером :05:002:5091, площею 0.0718 га, цільове призначення - для колективного садівництва, що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 17.07.2018 року за реєстровим номером 678. На вказаній земельній ділянці за час шлюбу сторони справи побудували садовий будинок орієнтованою основною площею 148 кв.м., з якої орієнтована допоміжна - 100 кв.м. Для будівництва житлового будинку, Позивач діючи в інтересах сім`ї, отримав в позику боргові кошти в розмірі 1 500 000,00 грн. Будівництво садового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :05:002:5091, площею 0,0718 га, що розташована в Київській області в Києво-Святошинському районі Віто-Поштова сільська рада громадська організація «Садівницьке товариство «Тиша» було розпочато в квітні 2019 року. Будівництво садового будинку було закінчено в грудні 2020 року. З листопада 2020 року сторони почали проживати у вказаному садовому будинку. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 06 лютого 2024 року по цивільній справі № 752/20620/23 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. При неодноразових зверненнях до Відповідача з проханням в досудовому порядку здійснити поділ майна сторін, врахувавши в т.ч. боргові зобов`язання, Позивач отримував від Відповідача відмову, що стало підставою для звернення до суду. Аналогічні відмови позивач отримував від Відповідачки щодо введення садового будинку в експлуатацію.

Представник зазначила, що обраний позивачем захід забезпечення позову є таким який прямо передбачений ст.150 ЦПК України, і відповідає предмету позову та водночас вжиття такого заходу, на думку сторони заявника, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

На підставі вище наведеного представник позивача ОСОБА_1 адвоката Поліщук Світлани Юріївни просила суд вжити заходи забезпечення позову.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №520/5745/18.

З поданої заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів вбачається, що у разі прийняття рішення на користь позивача за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, можуть виникнути труднощі у подальшому при виконанні такого рішення.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 402661172 від 07 листопада 2024 року садовий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 140, загальною площею 144,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 349983716 від 11 жовтня 2024 року слідує, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:002:5091, площею 0,0718 га, яка має цільове призначення - для колективного садівництва, яка розташована на території Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в СТ «Тиша», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, належить на праві власності ОСОБА_2 .

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову шляхом накладення арешту на садовий будинок та земельну ділянку та предметом позовних вимог, оскільки, застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права.

При цьому, накладення арешту до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Дослідивши письмові матеріали справи, та враховуючи, що вид забезпечення позову, вказаний у заяві позивача, а саме накладення арешту на садовий будинок та земельну ділянку є співмірним з заявленим позовом та буде достатніми для забезпечення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст. ст. 149, 150, 153-154, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Поліщук Світлани Юріївни про забезпечення позову у цивільній справі №369/2887/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, задовольнити.

Накласти арешт на садовий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 140, загальною площею 144,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 .

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :05:002:5091, площею 0,0718 га, яка має цільове призначення - для колективного садівництва, яка розташована на території Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в СТ «Тиша», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СТЯГУВАЧ: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

БОРЖНИК: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА