ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 року м. Чернівці

Справа № 719/325/23

Провадження №22-ц/822/237/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.,

секретар Тодоряк Г.Д.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 18 грудня 2023 року, головуючий у І-й інстанції Цицак В.Л.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у червні 2023 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва, витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником земельної ділянки за кадастровим номером :01:010:0002 та садового будинку і господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 , права якого порушують власники сусідньої земельної ділянки за кадастровим номером :01:010:0001 за адресою: АДРЕСА_1 , на якій самочинно незаконно у межовій зоні здійснені забудови житлового та господарського призначення, що затіняють вікна та закривають парадний вхід його садового будинку, збільшують вірогідність пожежної небезпеки та є відчутним джерелом шуму.

Зазначав, що у 2015 році щодо попереднього власника було винесено припис про демонтаж добудов у межовій зоні, який до 2017 року виконано не було. З 2017 року по 2020 рік спірна земельна ділянка знаходилась під доглядом позивача. В подальшому, у 2020 році, із наступним власником сусідньої земельної ділянки ОСОБА_4 були усні домовленості про врегулювання конфлікту щодо самочинних добудов, спільного користування водяною свердловиною, яка знаходиться на сусідній земельній ділянці, та газопостачання сусіда по тимчасовій схемі через редуктор позивача.

У 2021 році відповідач ОСОБА_2 , як новий власник сусідньої земельної ділянки, відчужила таку за усним договором відповідачу ОСОБА_3 , після чого останній, діючи по довіреності на управління майном, відмовився від демонтажу самочинного будівництва, привласнив водяну свердловину, відключивши позивача від водопостачання.

Вказував на те, що відчуження земельної ділянки без нерухомості порушує принцип цілісності та неділимості об`єкта і є забороненим; свідчить про ухилення від податків; неможливе за відсутності документів про право власності на нерухомі об`єкти. Звернення до міської ради із проханням врегулювати конфлікт із власниками та користувачем сусідньої земельної ділянки не дали результату, а ДІАМ відмовила у проведенні позапланової перевірки у зв`язку із оголошеним у країні воєнним станом.

Також посилався на те, що водяна свердловина у 90-х роках знаходилась на виділеній йому земельній ділянці, частину якої разом із згаданою свердловиною згодом він передав своєму родичу власнику сусідньої земельної ділянки, досягнувши домовленості про подальше спільне користування такою свердловиною. Вказана домовленість діяла більше 30 років, поки ОСОБА_3 не здійснив самовільне безпідставне відключення позивача, спричинивши останньому моральні страждання та матеріальну шкоду.

З урахуванням уточних позовних вимог, просив зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :01:010:0002 шляхом знесення самочинно незаконно збудованих у межовій зоні житлових та господарських споруд, що розміщені на сусідній земельній ділянці за кадастровим номером :01:010:0001, яка розташована за адресою: Чернівецька область, м. Новодністровськ, садівниче товариство «Затишок».

Зобов`язати відповідачів повернути його власне майно, обладнання водяної свердловини, а саме шнековий насос-1 шт., резинотехнічний шланг із тросовою страховкою 25 м, гідрокомпенсатор 1 шт., резервний насос з автоматикою 1 шт.

Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду за компенсацію облаштування нової водяної свердловини в сумі 55 800 грн, а також моральну шкоду у розмірі 60 000 грн, та судові витрати.

Рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 08 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 31 серпня 2023 року в судовому порядку недійсним не визнано та під час розгляду даної справи нікчемність такого правочину судом не встановлена.

Відповідно до договору купівлі-продажу та інформації № 346021385 від 11 вересня 2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_3 .

Самочинне будівництво на земельній ділянці за кадастровим номером :01:010:0001 за адресою: Чернівецька область, м.Новодністровськ, садівниче товариство «Затишок», здійснював не ОСОБА_3 , однак останній, набувши у власність згадану вище земельну ділянку, набув права та обов`язки щодо придбаного майна, а тому він є належним відповідачем за заявленою у цій справі вимогою про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно, незаконно збудованих у межовій зоні наступних об`єктів: добудови до садового будинку, гаража та септика (вигрібної ями), що розміщені на сусідній земельній ділянці за кадастровим номером :01:010:0001, яка розташована за адресою: Чернівецька область, м. Новодністровськ, садівниче товариство «Затишок».

Позов пред`явлено до неналежного відповідача та позивач не заявляв клопотання про заміну відповідача або залучення співвідповідача.

Позивач не надав жодних належних та допустимих доказів, що облаштування водяної свердловини на сусідній земельній ділянці за кадастровим номером :01:010:0001, яка розташована за адресою: Чернівецька область, м.Новодністровськ, садівниче товариство «Затишок», було проведено за його участі, в тому числі фінансової, шляхом надання матеріалів чи виконання робіт. Окрім того, не надано доказів наявності в такій свердловині на момент розгляду справи спірного обладнання, на яке претендує позивач.

Натомість, сам факт спільного користування позивачем разом із попереднім власником земельної ділянки водяною свердловиною, що підтвердили допитані під час судового засідання свідки, не є підставою для набуття ОСОБА_5 права власності на таку свердловину або на встановлене в ній обладнання.

Відсутні докази наявності в свердловині та належності позивачу насоса глибинного шнекового, водопровідного резинотехнічного шланга із тросовою страховкою, акумулюючої ємності та резервного поверхневого насоса із автоматикою.

ОСОБА_5 не заперечував, що між ним та останнім користувачем/власником сусідньої земельної ділянки не було досягнуто домовленості щодо сервітуту (користування водяною свердловиною, яка розташована на сусідній земельній ділянці).

Відсутні підстави для стягнення моральної шкоди, оскільки така вимога обґрунтована незаконним позбавленням доступу до свердловини, речове право на яку, зокрема, право користування (сервітут), не доведено позивачем, а відтак, не вбачається ознак неправомірності дій та рішень відповідачів щодо обмеження права позивача в користуванні земельною ділянкою за кадастровим номером :01:010:0001, яка розташована за адресою: Чернівецька область, м. Новодністровськ, садівниче товариство «Затишок».

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, базується на неповно з`ясованих обставинах справи.

Вказує на те, що показами свідків підтверджено факт того, що ОСОБА_6 , власником сусідньої дачної ділянки також був ОСОБА_6 , були першими у кого в 1990 році у садовому товаристві «Затишок» були готовими дачні будиночки і вони користувалися водою із власної свердловини, однак суд не вважає позивача співвласником нерухомого майна у вигляді водяної свердловини.

З 2017 року він одноосібно опікувався та користувався спірною свердловиною, тому у ній знаходиться його власне обладнання.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не мали і не мають ніяких підстав проживати на сусідній дачній ділянці, оскільки у них відсутнє право власності на нерухоме майно у вигляді житлових та господарських забудов, а тим більше його відчужувати.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 31 серпня 2023 року є удаваним правочином, при якому сторони приховують інші обставини. Вказаний договір є нечинним, оскільки на земельній ділянці знаходиться самочинні забудови, не вказано про знаходження нерухомого майна спільного користування, а також при відчуженні земельної ділянки не здійснено її огляд і відсутній акт узгодження межовими знаками із сусідніми ділянками.

Відповідачами не підтверджено своїх прав на свердловину.

Судово-технічною експертизою підтверджено грубі порушення у вигляді самочинних добудов у межовій зоні, житлового та господарського призначення, які здійснені забудовниками сусідньої дачної ділянки.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :01:010:0002, яка розташована за адресою: Чернівецька область, м. Новодністровськ, садівниче товариство «Затишок», на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯД № 124772, виданого 25.06.2008, на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (витяг №316374111 від 30.11.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та інформація № 346020799 від 11.09.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1, а.с. 19, 21, 104).

Також встановлено, що ОСОБА_1 належить садовий будинок АДРЕСА_2 , відповідно до витягу № 323545769 від 21.02.2023 з Державного реєстру речових прав та інформацією № 346020922 від 11.09.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с. 20, 103).

З відомостей, які містяться в інформаційній довідці Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, власниками земельної ділянки за кадастровим номером :01:010:0001, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 14 червня 2023 року зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с. 22).

31 серпня 2023 року ОСОБА_2 , неповнолітня ОСОБА_7 , яка діяла за згодою своєї матері ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером :01:010:0001, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю., зареєстрованим в реєстрі за № 1190, та інформацією № 346021385 від 11.09.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Власником земельної ділянки після укладення договору є ОСОБА_3 (т.1, а.с. 96-97, 105-109).

Документи, які підтверджують право власності відповідачів на житлові та господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1 , в матеріалах справи відсутні (т.1, а.с. 105, 110-111). За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація про житлові та господарські споруди за вказаною адресою не значиться.

В матеріалах справи наявні копії звернень ОСОБА_1 до міського голови Новодністровської міської ради Цимбалюк Н.О. та до ВП № 1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області щодо порушення сусідами правил житлової та господарської забудови і правил добросусідства, вчинення злочину внаслідок незаконного відчуження нерухомості та незаконного відключення від водяної свердловини, внаслідок чого зазнали порушення права заявника (т.1, а.с. 8, 11-13, 16, 23).

З наданих відповідей вбачається, що заявнику рекомендовано досягти мирного врегулювання конфлікту або звертатися за захистом своїх прав до суду; ознак кримінального правопорушення не виявлено, існує цивільно-правовий спір (т.1, а.с. 9-10, 14-15, 17, 24).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 118/23-29 від 27 жовтня 2023 року об`єкти (гараж із металоконструкцій, прибудова до житлового будинку, септик) за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка № НОМЕР_1 за кадастровим номером :01:010:0001 не відповідають вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, в тому числі ДБН Б.2.2-12:2019 по відношенню до садового будинку АДРЕСА_1 , до межі земельної ділянки за кадастровим номером :01:010:0002.

Об`єкти за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка № НОМЕР_1 за кадастровим номером :01:010:0001 не відповідають вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 щодо відстані до межі суміжної земельної ділянки; не виконані необхідні інженерно-технічні заходи, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Виявлені порушення є причиною погіршення умов проживання ОСОБА_1 : затінення вікон, закриття парадного входу його садового будинку, створення підвищеної вірогідності пожежної небезпеки та погіршення санітарно-гігієнічних умов проживання. Проведення перебудови об`єктів (гараж із металоконструкції прибудова до житлового будинку, септик) за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка № НОМЕР_1 за кадастровим номером :01:010:0001, без її знесення таким чином, щоб розташування вказаних об`єктів не порушували прав ОСОБА_1 по відношенню до садового будинку АДРЕСА_1 та межі земельної ділянки за кадастровим номером :01:010:0002 в частині затінення вікон та закриття парадного входу його садового будинку, створення підвищеної вірогідності пожежної небезпеки та джерела підвищеного шуму, можливо за умов проведення демонтажу частини конструкцій об`єктів (гараж із металоконструкції прибудова до житлового будинку, септик) та встановлення нормативних відстаней по відношенню до садового будинку АДРЕСА_1 та межі земельної ділянки за кадастровим номером :01:010:0002 (т.1, а.с. 144-158).

Відповідно до рахунку № НОМЕР_2 від 20 червня 2023 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 надано послугу «буріння та облаштування обсадною пластиковою трубою», вартість якої 55 800 грн готівкою, однак, графа «платник» відомостей не містить (а.с. 18).

Щодо позовних вимог про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в його задоволенні.

Виходячи з наведеного, якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц (провадження № 61-7479св18), від 26 січня 2022 року у справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18)).

З урахуванням вказаного, визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати від 20 жовтня 2021 року в справі № 509/3995/15 (провадження № 61-7070св20) зазначено, що «належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача».

Належним відповідачем у даній справі щодо вимог про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою має бути особа, за якою зареєстроване право власності на об`єкт нерухомості.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 пред`явив позов до ОСОБА_2 і просив зобов`язати її усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, кадастровий номер :01:010:0002, шляхом знесення самочинно незаконно збудованих у межовій зоні житлових та господарських споруд, що розміщені на сусідній земельній ділянці за кадастровим номером :01:010:0001. Однак, в подальшому, власником сусідньої земельної ділянки за кадастровим номером :01:010:0001 став ОСОБА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 31 серпня 2023 року та інформацією № 346021385 від 11 вересня 2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Виходячи з викладеного, належним відповідачем має бути саме особа,за якою зареєстроване право власності на об`єкт нерухомості та за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_3 , як власник майна, має бути відповідачем у даній справі.

Судом першої інстанції правильно вказано, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 31 серпня 2023 року, укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , в судовому порядку недійсним не визнано та під час розгляду даної справи нікчемність такого правочину судом не встановлена.

Щодо позовних вимог про повернення позивачу майна, яке використано для обладнання свердловини.

У частинах першій, третій статті 388 ЦК України передбачено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1)було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Положення статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що облаштування водяної свердловини на сусідній земельній ділянці за кадастровим номером :01:010:0001, яка розташована за адресою: Чернівецька область, м. Новодністровськ, садівниче товариство «Затишок», було проведено за його участі, в тому числі фінансової, шляхом надання матеріалів чи виконання робіт. Крім того, позивачем не надано доказів наявності в свердловині його обладнання, яка розташована на земельній ділянці за кадастровим номером :01:010:0001, як на момент розгляду справи в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції. А тому також є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що позивач є співвласником свердловини, яка розташована на сусідній земельній ділянці за кадастровим номером :01:010:0001.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сам факт спільного користування позивачем разом із попереднім власником земельної ділянки водяною свердловиною, що підтвердили допитані під час судового засідання свідки, не є підставою для набуття ОСОБА_5 права власності на таку свердловину або на встановлене в ній обладнання.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_5 не заперечував, що між ним та останнім користувачем/власником сусідньої земельної ділянки не було досягнуто домовленості щодо сервітуту (користування водяною свердловиною, яка розташована на сусідній земельній ділянці).

Щодо позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до частин 1-3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2, 4 статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи в цій частині спір, суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та прийшов до правильного висновку, що облаштування водяної свердловини позивачем на власній земельній ділянці з метою забезпечення останнього водою та покращення побутових умов проживання в його садовому будиночку, не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України. Також безпідставними є вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідачів, оскільки позбавленням доступу до свердловини, речове право користування (сервітут) позивачем не доведено, а тому не містить ознак неправомірності дій та рішень відповідачів щодо обмеження права позивача в користуванні свердловиною, яка розташована на земельній ділянці за кадастровим номером :01:010:0001.

Відповідно до частин першої четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18).

Колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів для спростування висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення відповідно до статті 376 ЦПК України, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 18 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2024 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак