провадження № 2-с/208/408/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 р. м. Кам`янське

Суддя Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, Савранський Т.А. розглянувши заяву представника боржника ОСОБА_1 , адвоката Маглиш Лади Сергіївни про скасування судового наказу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за № 208/10705/24 від 17 жовтня 2024 року виданого за заявою Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Центральні тепломережі» до ОСОБА_1 заборгованості за послуги з теплопостачання, судового збору, -

в с т а н о в и в:

20 листопада 2024 року представник боржника ОСОБА_1 , адвокат Маглиш Л.С., подала до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області заяву «про скасування судового наказу». Згідно до змісту заяви, просить:

- скасувати судовий наказ № 208/10705/24 від 17 жовтня 2024 року виданий Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за теплопостачання на користь КП КМР «Центральні тепломережі» на суму 15 509,00 грн., та судового збору 302, 80 грн.

В обґрунтування заяви зазначив, що вимогами стягувача ОСОБА_1 не погоджується вважає що судовий наказ є безпідставним та незаконним. Зазначає що не укладала договорів з КП КМР «Центральні тепломережі». Також зазначає що не визнає пред`явлені йому заявником вимоги нарахованої суми заборгованості та заявляє про наявність спорі щодо розміру та підстав виникнення. Просить скасувати судовий наказ.

Дослідивши матеріали заяви суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. В заяві відповідно до п. 5 ч.3 цієї статті, боржник зазначає про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Згідно ч.6 зазначеної статті, у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду.

Аналізуючи правила розгляду заяви про скасування судового наказу

визначені ЦПК України можна констатувати, що зазначаючи про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача, боржник не зобов`язаний подавати докази на підтвердження наявності чи відсутності тих фактів, які обґрунтовують його заперечення проти вимог заявника.

Разом з тим, при поданні заяви про скасування судового наказу, боржник зобов`язаний підтвердити існування спору про право і як наслідок неможливість розглядати справу у наказному порядку.

В матеріалах заяви КП КМР «Центральні тепломережі» про видачу судового наказу, наявний типовий договір укладений з ОСОБА_1 , з якого вбачається, що КП КМР «Тепломережі» - є виконавцем цього договору, а саме надає послуги споживачеві- ОСОБА_1 .

Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII передбачено два способи укладання договору про надання комунальних послуг. Відповідно до п.4 абзацу 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги визначається порядок укладання договору за ініціативою надавача послуг

На підставі вищезазначених норм, КП КМР «Тепломережі» виступило з пропозицією укладання договору про надання комунальних послуг, надавши письмово другій стороні (споживачу) проект договору, складений згідно з типовим договором, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630

Споживач отримавши проект договору не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього. Споживач вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання послуг централізовано опалення.

Правова позиція заявника узгоджується з висновком Великої Палати Верховнего Суду що міститься у постанові від 05.06.2018 року по справі № 338/180/17 (п.47) де зазначено, що згідно з частиною другою статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір. у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

28.09.2017 року КП «Тепломережі» направило на адресу ОСОБА_1 , пропозицію про укладення типового договору, що підтверджується листом від 28.09.2017 року №746/15.

09.12.2020 року КП КМР направило на адресу ОСОБА_1 , повідомлення про відступлення про права вимоги з копією договору №16 від 02.11.2020 року з Актом приймання-передачі.

Таким чином, договір №.б/н від 28.09.2017р. направлений КП КМР «Гепомерсі споживачу (боржнику) вважається укладеним в розумінні ст.ст. 640, 642. Цивільного кодек України.

Згідно ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України - Кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст. 517 Цивільного кодексу України, первісний кредитор у зобов?язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Статтею 20 Закону в редакції до 01.05.2019 року передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Аналогічні обов`язки передбачені п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, згідно яких власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції з 01 травня 2019 року (далі Закон в редакції з 01.05.2019 року) передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону в редакції з 01.05.2019 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 9 Закону в редакції з 01.05.2019 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання у частині оплати заборгованості не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право».

В постанові ВС від 15.10.2020 у справі № 922/1174/20 зазначено, що спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Виходячи з наведених правових позиції та змісту ЦПК України, спір про право являє собою суперечність, зовнішній вияв неспівпадіння в правових переконаннях сторін щодо існуючих прав та обов`язків.

В порядку наказного провадження можуть вирішуватись тільки вимоги які безумовно підтверджуються наявністю невиконаного зобов`язання, строк виконання по якому наступив.

Матеріали справи містять розрахунки КП КМР «Центральні тепломережі» заборгованості боржника.

Само по собі не бажання боржника сплачувати суми заборгованості за комунальні послуги, не є підставою виникнення спору про право, не є підставою скасування рішення суду у формі наказу, так як така «легкість» повністю знищує саму суть наказного провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Оскільки боржником не наведено даних про необґрунтованість вимог стягувача, не доведено в чому полягає сутність спору про право, суд вважає за необхідне залишити заяву без розгляду та повернути її боржнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 170, 171 ЦПК України,

постановив:

Заяву представника боржника ОСОБА_1 , адвоката Маглиш Лади Сергіївни про скасування судового наказу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за № 208/10705/24 від 17 жовтня 2024 року виданого за заявою Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Центральні тепломережі», залишити без розгляду та повернути її боржнику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому копія ухвала судді не була вручена у день складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали судді

Суддя Т.А. Савранський