Справа № 372/4188/24
Провадження № 2-1855/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Сікорській М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обухівської міської ради Київської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) площею 2,6585 га, яка розташована на території Копачівської сільської ради Обухівського району Київської області, після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що після смерті його батька він в строк, передбачений чинним законодавством звернувся до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. із заявою про відкриття спадщини, по закінченню шестимісячного строку, він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва, у зв`язку з тим, що складений батьком заповіт не був зареєстрований у Спадковому реєстрі, а тому з метою оформлення спадщини після смерті батька він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

31.07.2024 року винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху, позивачу надано десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення зазначених недоліків.

21.08.2024 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначення підготовчого судового засідання.

23.09.2023 року винесено ухвалу про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 . Продовжено строки підготовчого провадження на строк виконання вимог цієї ухвали.

05.11.2024 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представниця відповідача Обухівської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Проти позовних вимог не заперечила, просила прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Співвідповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечила проти їх задоволення.

Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_3 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 2,6585 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :07:008:0024, що розташована на території Копачівської сільської ради Обухівського району Київської області. Зазначене нерухоме майно належало останньому на підставі свідоцтва про право власності сер. САМ №005945, виданого 05.04.2014 Реєстраційною службою Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності та копією витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

28.03.2017, ОСОБА_3 , склав заповіт, посвідчений секретарем Копачівської сільської ради Обухівського району Київської області Майкою П.А., зареєстрований у реєстрі за № 5, за умовами якого належну йому земельну частку (пай), згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно сер. САМ № 005945 від 05 квітня 2014 року, площею 2,6585 га, кадастровий номер: :07:008:0024, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповів позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть сер. НОМЕР_1 , виданим 12.10.2021 Обухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина. До спадкового майна увійшла вищевказана земельна ділянка площею 2,6585 га.

До спадкоємців за заповітом належать позивач ОСОБА_1 .

Крім цього, до спадкоємців першої черги та спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_3 , належить його мати ОСОБА_2 .

Протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України позивач подав до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник М.В. заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 ..

На підставі його заяви нотаріусом заведено спадкову справу №13/2022 (номер у Спадковому реєстрі 69020555), що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68210635 від 22.01.2022.

ОСОБА_2 , подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується копією заяви.

По закінченню шестимісячного строку позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте, у видачі Свідоцтва йому було відмовлено, оскільки вищезазначений заповіт не зареєстрований у Спадковому реєстрі.

Також, нотаріусом роз`яснено право звернутися до суду за захистом його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів,що підтверджується копією листа приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник М.В. від 18.02.2023 №28/02-14.

Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Так, 28.03.2017, ОСОБА_3 , склав заповіт, посвідчений секретарем Копачівської сільської ради Обухівського району Київської області Майкою П.А., зареєстрований у реєстрі за №5.

Відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Пунктом 1.4 розділу III Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5 передбачено, що посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1.10 розділу III Порядку відомості про посвідчення посадовими особами органів місцевого самоврядування заповітів та інформація про їх скасування, зміну або видачу дубліката підлягають обов`язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 491 «Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі» (далі Порядку1).

Згідно п. 8 Порядку1, посадові особи органів місцевого самоврядування вносять до Спадкового реєстру відомості про посвідчені заповіти шляхом подання державному підприємству, яке належить до сфери управління Мін`юсту, або його філіям заяв про реєстрацію (п. 8 Порядку).

Проте, у порушення вимог чинного законодавства, секретарем Копачівської сільської ради Обухівського району Київської області відомості про вищевказаний заповіт не було подано для державної реєстрації у Спадковому реєстрі.

Через відмову нотаріуса у видачі Свідоцтва, позивач звернувся до Обухівської міської ради Київської області, яка є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Копачівської сільської ради (рішенням Обухівської міської ради Київської області «Про припинення діяльності Копачівської сільської ради шляхом реорганізації (приєднання) до Обухівської міської ради Київської області» № 218 - 8 VIІІ від 30.03.2021), з листом про подання до державного підприємства «Національні інформаційні системи» відомостей про складений ОСОБА_4 заповіт, посвідчений 28.03.2017 секретарем Копачівської сільської ради Обухівського району Майкою П.А. та зареєстрований у реєстрі за № 5. Однак, отримав відмову, у зв`язку з тим, що старостам сіл не надані повноваження здійснювати нотаріальні дії та Державним підприємством «Національні інформаційні системи», щодо визначення уповноважених посадових осіб виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області на вчинення нотаріальних дій у сільській місцевості, що передбачені пунктами 1-5 частини один статті 37 Закону України «Про нотаріат», наразі не наданий доступ до Спадкового реєстру, що підтверджується копією листа Обухівської міської ради Київської області від 18.03.2024 № 777.

Крім цього, Обухівська міська рада Київської області не наділена повноваженнями вчинення нотаріальних, оскільки на її території є нотаріуси.

Отже, до цього часу, позивач позбавлений можливості оформити спадкові права на земельну ділянку, тому з метою захисту своїх порушених спадкових прав був вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Статтею 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, а відповідно до ст.1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, але для цього необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В строки, встановлені ст. 1270 ЦК України, позивач, як спадкоємець, подав до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. заяву про прийняття спадщини за законом, що підтверджується матеріалами справи, зокрема інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину).

Як передбачено п. 3.5 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», обговореного на засіданні Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 01 березня 2013 року, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст.126 ЗК України в редакції Закону від 05 березня 2009 року № 1066-VI, введеного в дію 02 травня 2009 року).

Відповідно до п.3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року N7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст.125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами виключно відповідно до закону, а статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а згідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 17 листопада 2021 року в справі №755/8776/18 (провадження № 61-4841св20) зроблено висновок, що тлумачення норм цивільного законодавства свідчить, що несвоєчасне здійснення державної реєстрації посвідченого заповіту в Спадковому реєстрі не зумовлює його нікчемність та не є підставою для оспорюваності заповіту. Несвоєчасне подання (вже після смерті заповідача) посадовою особою органу місцевого самоврядування реєстратору заяви про реєстрацію заповіту заповідача у Спадковому реєстрі є порушенням, допущеним секретарем сільської ради, яке не впливає на волевиявлення спадкодавця щодо розпорядження власним майном, а лише свідчить про недобросовісне виконання секретарем сільської ради своїх обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій та не є умовою оспорюваності заповіту.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30.01.2023 у справі № 6-168цс12 зроблено висновок, що майнове право, яке можна визнати як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Відповідно до п.23 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Виходячи з вищевказаного після смерті батька позивача відкрилася спадщина на земельну частку (пай), яку батько позивача заповів йому, однак зазначений заповіт не був зареєстрований у Спадковому реєстрі, через неподання секретарем сільської ради відомостей про вищевказаний заповіт для державної реєстрації у Спадковому реєстрі, але дана частка (пай) існує в натурі, що свідчить про правомірність звернення позивача до суду.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.41 Конституції України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Даних про наявність спору з іншими спадкоємцями під час судового розгляду не встановлено, з матеріалів справи таких спадкоємців не встановлено, з матеріалів справи вбачається заповіт на земельну частку (пай), яку позивач має намір успадкувати після смерті свого батька, не був зареєстрований у Спадковому реєстрі, що перешкоджає йому реалізувати свої передбачені законодавством права, як спадкоємця, тому справа щодо невизнаних прав позивача, як спадкоємця підлягає судовому розгляду на підставі ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19 ЦПК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України.

Право померлого земельну ділянку виникло на законних правових підставах, до цього часу це право не припинялось і не оспорювалось, а наявні обставини по справі не позбавляють таких прав. До складу спадщини згідно чинного законодавства входять усі права та обов`язки спадкодавця, в тому числі і щодо права на земельну частку (пай) площею 2,6585 га, яка перебуває на території Копачівської сільської ради Обухівського району Київської області з кадастровим номером :07:008:0024, яка належала померлому батьку позивач ОСОБА_3 .

При цьому позивач довів належними і допустимими доказами своє право на спадщину відносно майна і майнових прав померлого ОСОБА_3 .

Суд вважає доведеними посилання позивача щодо наявності у нього права на спадщину батька, а також належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача, як спадкоємця визнання за ним права на земельну ділянку.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, встановивши місце і час відкриття спадщини, коло спадкоємців, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна, враховуючи відсутність заперечень відповідачів, суд вважає доведеними під час розгляду спору посилання позову на порушення законних прав та інтересів позивача, тому суд приходить до висновку про можливість судового захисту прав позивача шляхом визнання права на земельну ділянку.

За таких обставин, позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 ЦПК України, ст.ст. 328, 316, 1216, 1217, 1218, 1222, 1268 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 2,6585 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :07:008:0024, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності сер. САМ №005945, виданого 05.04.2014 Реєстраційною службою Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Кравченко