Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/849/24

Провадження № 2/348/578/24

25 липня 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Бурдун Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Дмитрук С.І.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

встановив:

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 14.02.2022 року приблизно о 10 год. 40 хв. в смт. Делятин по вул. 16 Липня, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan», державний номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 (далі Відповідач), та автомобіля «Hyundai», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Hyundai», державний номерний знак « НОМЕР_2 », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.04.2022 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1 . На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно зі ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відтак, власник пошкодженого автомобіля «Hyundai», державний номерний знак « НОМЕР_2 », ОСОБА_3 16.02.2022 року повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі Позивач, МТСБУ) про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди. Згідно Звіту автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Hyundai», державний номерний знак « НОМЕР_2 », склала: 91 456, 30 грн. На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі: 81 051,68 грн. Крім того, Позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 1 900,00 грн. Загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав: 82 951,68 грн. Відповідачем в добровільному порядку не відшкодовані Позивачу витрати (збитки), за страхове відшкодування в сумі 82 951, 68 грн., які позивач просить стягнути із відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 19.04.2024 було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 17.06.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява, в якій він просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві (а.с.84).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, але не погодився з сумою стягнення грошових коштів, пояснив що дійсно винуватий у ДТП, строк дії страховки в нього закінчився за дві доби до ДТП. Моторне (транспортне) страхове бюро України пропонувало йому сплатити грошові кошти в розстрочку, але він вирішив дочекатися рішення суду.

Відповідач правом на відзив не скористався, заяв та клопотань по суті справи не подавав.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 14.02.2022 року приблизно о 10 год. 40 хв. відповідач ОСОБА_1 , в АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем «Nissan Qashqai», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився попереду, котрий по інерції зіткнувся із автомобілем марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками без постраждалих. Своїми діями відповідач порушив вимоги п.п. 12.1,13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області по справі №348/438/22 від 08 квітня 2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 850,00 грн. Дана постанова набрала законної сили 19.04.2022 ( а.с.6).

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, вина відповідача ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Цивільно-правова відповідальність власника тарнспортного засобу ОСОБА_3 була забезпечена чинним договором ОСЦПВВНТЗ серія ЕР 206005672 (дія з 23.09.2021 року по 22.09.2022 року), страховик ТДВ "СК «КРЕДО", відомості внесенні в ЄЦБД МТСБУ (а.с.49, зворот.).

Дані ЄЦБД МТСБУ ( http://www.mtsbu.ua/ua) не містять підтвердження, що на момент ДТП, транспортний засіб «NissanQashqai» державний номерний знак НОМЕР_1 був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ, а також не містять відомостей, що відповідач ОСОБА_1 підпадає під норму п.13.1 ст.13 Закону № 1961 (а.с.54).

16 лютого 2022 року потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 звернувся до ТДВ "СК «КРЕДО", з повідомленням про ДТП від 14.02.2022 року та з заявою до МТСБУ на виплату страхового відшкодування від 16.02.2022 року (а.с. 7, 8).

14.02.2022 року кваліфікованим оцінювачем ОСОБА_4 було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до звіту № 1033 від 14.02.2022 року, складеного оцінювачем ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту автомобіля «HyundaiElantra», державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 91 456,30 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.11-46).

06.06.2022 року позивачем МТСБУ, на підставі ст.41 Закону №1961-IV та довідки МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №1 від 02.06.2022, було прийнято Наказ №3/4429 від 06.06.2022 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату відшкодування ОСОБА_3 у розмірі 81 051,68 грн. (а.с.49).

Вказана сума відшкодування у розмірі 81 051,68 грн. була перерахована позивачем МТСБУ потерпілому ОСОБА_3 , що підтверджується платіжним дорученням №883747 від 08.06.2022 року (а.с.50).

Вартість проведення автотоварознавчого дослідження для встановлення розміру збитків становила 1900,00,00 грн. та була оплачена позивачем МТСБУ ФОП ОСОБА_4 , що підтверджується платіжною інструкцією №820026 від 27.05.2022 року (а.с.51-52).

Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають: 82 951, 68 грн.

Отже, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність.

Позивач намагався вирішити даний спір з відповідачем в досудовому порядку, шляхом направлення на адресу відповідача ОСОБА_1 листа попередження від 08.06.2022 року за №3-01-б/11512 з вимогою про необхідність відшкодування витрат МТСБУ в сумі 82 951, 68 грн., однак попередження з вимогою залишені останнім без реагування і задоволення, в добровільному порядку витрати не компенсовані МТСБУ (а.с.53).

Отже, сума збитків становить 82 951,68 грн., які підлягають відшкодуванню відповідачем, як винуватцем дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 3 ст. 30 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

За змістом статті 979 ЦК України і статті 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - ЗУ «ОСЦПВВНТЗ») «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно п. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно п. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що позивач, як страховик, у зв`язку із настанням страхового випадку відшкодував у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до чого, у нього виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи (відповідача) у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно з частиною шостою статті 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом

Таким чином обов`язок доказування невідповідності розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування розміру заподіяних збитків покладається на відповідача, судом в свою чергу не встановлено, а відповідачем не доведено невідповідності суми виплаченого страхового відшкодування позивачем на користь потерпілої особи.

На підставі викладеного, досліджених судом доказів суд дійшов висновку про доведеність заявлених позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 82 951, 68 грн., тому пред`явлений позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.92 р., ст.ст. 993, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12,13, 76-79, 81-83, 141, 206, 258-259, 263-265, 354,355 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 82951,68 грн. (вісімдесят дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят одна) грн. 68 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 3 028,00 грн. (три тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Найменування або ім`я сторін, інших учасників справи, їх місце знаходження або місце проживання:

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, юридична адреса: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар,8, , НОМЕР_4 в АТ Укрексімбанку м. Києва.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 02.08.2024.

Суддя: Т.А.Бурдун