П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 січня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Мацунича М.В.

з участю секретаря Гусоньки З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 травня 2023 року (у складі судді Бедьо В.І.) за позовом ОСОБА_1 до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори про скасування заборони на відчуження нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом у вересні 2022 р.

Просив скасувати заборону (архівний запис), що була зареєстрована 04.10.2006 р. Першою Ужгородською нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н від 31.05.1962 р. щодо власника ОСОБА_2 на об`єкт обтяження «невизначене майно, будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, коментарий: мкрн Доманинці».

На обґрунтування позовних вимог указав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього помер батько ОСОБА_2 . Останній був власником приватного домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, позивач став спадкоємцем указаного домоволодіння за законом.

01.09.2022 р. він звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Апшай С.В. із метою отримання свідоцтва про право на спадщину за своїм померлим батьком. У видачі такого свідоцтва було відмовлено у зв`язку з наявністю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно накладеної на відповідне домоволодіння заборони (архівний запис), що була зареєстрована 04.10.2006 р. першою Ужгородською нотаріальною конторою на підставі повідомлення Ужгородського будівельно-монтажного управління №2 від 31.05.1962 р., однак жодних документів, котрі б підтверджували як наявність правових підстав для накладення такого обтяження, так і цивільно-правових чи інших угод, укладених між Ужгородським будівельно-монтажним управлінням № 2 і батьком позивача, віднайдено не було.

Вважає, що обтяження на відчуження домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , порушує його право власності на вказане домоволодіння як спадкоємця такого за законом, а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 05 травня 2023 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-суд першої інстанції не врахував факт відсутності правових підстав для накладення заборони (архівний запис);

-суд першої інстанції не врахував факт відсутності наявності стягувача, кредитора та правовідносин, що могли б бути (у разі їх наявності) підставою для накладення заборони (архівний запис);

-суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що належним відповідачем у справі є особа, право чи обтяження якої зареєстровано, оскільки така особа відсутня.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Рішення суду мотивоване тим, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача помер батько, який був власником приватного домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач після смерті батька став спадкоємцем вказаного домоволодіння за законом.

При зверненні 01.09.2022 р. до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Апшай С.В. із метою отримання свідоцтва про право на спадщину за своїм померлим батьком виявилось, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно накладено на відповідне домоволодіння заборона (архівний запис), що була зареєстрована 04.10.2006 р. першою Ужгородською нотаріальною конторою на підставі повідомлення Ужгородського будівельно-монтажного управління №2 від 31.05.1962 р. на ім`я ОСОБА_2 , с. Доманинці, Ужгородський район, сума 700 крб.

Як убачається з повідомлення Закарпатського обласного державного архіву № 66/01-21 від 21.02.2022 документів по накладенню та зняттю заборон за 1962 р. Першої Ужгородської державної нотаріальної контори не виявлено.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абзац четвертий частини п`ятої статті 3 зазначеного Закону).

Тобто державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної із осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Позивач у апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції: не врахував факт відсутності правових підстав для накладення заборони (архівний запис); не врахував факт відсутності наявності стягувача, кредитора та правовідносин, що могли б бути (у разі їх наявності) підставою для накладення заборони (архівний запис); дійшов хибного висновку про те, що належним відповідачем у справі є особа, право чи обтяження якої зареєстровано, оскільки така особа відсутня.

Однак, ці доводи у контексті спірних правовідносин, а саме особи відповідача, не мають жодного правового значення.

Нотаріус у вказаній справі відповідачем бути не може, оскільки, по-перше, не є суб`єктом спірних матеріальних правовідносин, що становлять предмет судового розгляду, а по-друге, внаслідок цього у резолютивній частині судового рішення не може міститися висновку про права або обов`язки нотаріуса.

У своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово зазначав, що відповідно до статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - сторін нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

Таким чином, нотаріус не є відповідачем у справах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією.

Державний реєстратор, зокрема і нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову до такого відповідача, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування рішення, ухваленого із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 травня 2023 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 21 лютого 2024 р.

Судді: