Справа № 522/7620/24-Е
Провадження № 2/522/4862/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суду м. Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, у якій позивач просить:

- позбавити батьківських прав ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 ;

- збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь сина - ОСОБА_3 з 2 000,00 гривень до 9 000,00 гривень;

- стягнути з ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 37 160,00 гривень.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, вона передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Ухвалою суду від 13 травня 2024 року позовні вимоги роз`єднано. Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про збільшення розміру аліментів передано до загальної канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для реєстрації та присвоєння номера справи.

На підставі протоколу передані судової справи раніше визначеному складу суду, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Увалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено спрощений порядок розгляду справи без виклику сторін. Відповідачеві було надано 15-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали на подання відзиву.

Ухвала суду про відкриття провадження разом із копією позовної заяви була направлена на адресу відповідача листом із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, та відповідно до сервісу перевірки статусу відправлень АТ «УКРПОШТА», відправлення не вручене під час доставки із зазначенням причини: «закінчення встановленого терміну зберігання».

26 липня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача, відповідно до якої, позивач не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі.

Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст.. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2022 року у справі №522/6362/21 встановлено, що 11 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 січня 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився спільний син ОСОБА_3 , про що Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції складено актовий запис № 271 від 29 березня 2011 року.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2019 року у справі 521/18792/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у розмірі 2 000,00 гривень щомісячно.

Відповідно до статті 51 Конституції України, Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Постанова КЦС ВС від 13.09.2023 у справі № 226/882/22 містить висновок про те, що підставами зміни розміру аліментів є зміна як матеріального, так і сімейного стану є самостійними підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки зазначає про можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20).

З зазначеного вбачається, що звертаючись із позовною заявою про збільшення розміру аліментів, позивачем повинно бути доведено не тільки факт того, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них (платника аліментів та отримувача аліментів) але й довести обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Звертаючись до суду із позовом, позивач вказав у ньому те, що відповідач є працездатною особою, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, хронічних захворювань.

При цьому в позові зазначається, що відповідач тривалий час офіційно не працює та має заборгованість по аліментам у розмірі 122000грн.

Суду не було надано доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, що слугувало б підставою для збільшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду із позовною заявою про стягнення аліментів позивачем не надано будь-яких доказів того, що на момент звернення до суду, відповідач спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі, навпаки зазначено, що він не сплачує й у тому розмірі, який був встановлений судом.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач є працевлаштованим, отримує заробітну плату, будь-який інший дохід, має відкриті рахунки у банках тощо.

Позивачем не надано доказів про наявність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Позивачем не надано доказів здійснення відповідачем витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Тобто суду не надано жодного доказу того, що з моменту визначення розміру аліментів Малиновським районним судом м. Одеси матеріальне становище відповідача змінилося й він спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Будь-яких заяв або клопотань про витребування доказів до суду не надходило.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Враховуючи те, що будь-яких доказів, які б підтверджували зміни у матеріальному або у сімейному стані відповідача та які б дозволили йому сплачувати більший розмір аліментів позивачем надано не було, беручи той факт, що докази які підтверджують майновий стан відповідача (працевлаштування відповідача, наявність рухомого або нерухомого майна, наявність будь-якого доходу, як офіційного так і неофіційного, наявність відкритих банкових рахунків або скриньок, понесення відповідачем значних витрат) відсутні, суд доходить до висновку про те, що відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 77, 79, 80, 141, 263 265, 279, 282-283 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про збільшення розміру аліментів залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13 серпня 2024 року.

Суддя Косіцина В.В.

13.08.2024