Справа №519/1731/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

10.01.2024 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області

у складі: головуючого судді Барановської З.І., секретаря Гнатюк Л.М.

за участі позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом та встановлення порядку користування квартирою, за участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є співвласником разом з відповідачем квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить їм на праві спільної часткової власності у розмірі 5/6 часток позивачу та 1/6 належить відповідачу. З 2004 року дана квартира відповідно до свідоцтва про права власності від 29.04.2004 належала: ОСОБА_6 1/3 частки, ОСОБА_1 1/3 частки, ОСОБА_7 1/3. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_6 після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивача ОСОБА_7 , після його смерті спадщину прийняла позивач та його дружина ОСОБА_2 . В даній квартирі зареєстровані позивач, відповідач, а також онука позивача ОСОБА_3 . Фактично в вище зазначеній квартирі проживають позивач, відповідач, онука позивача зі своїми дітьми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також після повномасштабного вторгнення росії на територію України вимушені були переселитися до позивача її син ОСОБА_4 (ВПО) та донька ОСОБА_5 (ВПО). Квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 68,18 кв.м., житлова площа 39,37 кв.м., 1-ша кімната 17,26 кв.м., 2- га кімната 10,31 кв.м., 3-тя кімната 11,8 кв.м., кухня 10,0 кв.м., вбиральня 1,37 кв.м., ванна кімната 2,81 кв.м., коридор 12,0 кв.м., балкон 1,15 кв.м., лоджія 1,46 кв.м. Між позивачем та відповідачем виник спір щодо порядку користування даною квартирою. У вказаній квартирі позивач з сином та його дружиною спільно проживали однією сім`єю до дня його смерті. Після смерті сина позивача в квартирі також почала проживати онука разом зі своїми дітьми. Відповідач займає кімнату АДРЕСА_2 площею 11,8 кв.м. разом з балконом 1,15 кв.м. в даній кімнаті відповідач встановила замок на двері, доступу до даної кімнати у позивача не має. В позивача виникла необхідність, щоб в вище зазначеній квартирі проживали її рідні. В зв`язку з вище викладеним позивач звернувся до відповідача, щоб погодити порядок користування даною квартирою, але відповідач відмовилась погоджувати порядок користування квартирою. В результаті такої поведінки позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач вважає, що необхідно встановити наступний порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_3 між її співвласниками та фактично проживаючими особами, зокрема виділити у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 окрему житлову кімнату № НОМЕР_1 площею 17,26 кв. м. з лоджію, яка є примикаючою до даної кімнати; виділити у користування ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 окрему житлову кімнату № НОМЕР_2 площею 11,8 кв.м з балконом, що примикає до цієї кімнати; виділити у користування ОСОБА_5 та ОСОБА_4 окрему житлову кімнату № НОМЕР_3 площею 10,31 кв.м. Усі підсобні приміщення: кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню - залишити у спільному користуванні. Позивач вважає, що встановлення порядку користування квартирою не порушить прав інших співвласників квартири та в повній мірі захистить права позивача на користування своєю власністю. Встановлення порядку користування квартирою, необхідно позивачу для уникнення постійних суперечок та конфліктів між співвласниками квартири.

13.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позов не визнає, в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не проживають, докази встановлення відповідачем замку на кімнаті №3 зазначеної квартири позивачем до суду не надані, відповідач займає кімнату АДРЕСА_2 за усною згодою позивача, площа кімнати становить 11,8 кв.м., що майже співмірно розміру частки відповідача у праві власності на спільне майно, а саме 1/6 частка права власності становить 11,36 кв.м.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 27.10.2023 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою та розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснивши, що квартира АДРЕСА_1 має три кімнати, в кімнаті площею 11,8 кв.м. проживали відповідач разом з сином, після смерті сина відповідач залишалась проживати в цій кімнаті; в кімнаті площею 10,31 кв.м. проживає позивач; в кімнаті площею 17,26 кв.м., проживає онука з двома дітьми і дочка, син не проживає, бо не має місця, відповідач встановила замок на двері, в зв`язку з чим не має доступу до лоджії, площею 1,46 кв.м. Правнуки ОСОБА_10 зареєстрований в АДРЕСА_4 за місцем проживання батька. Відповідач не захотіла продати свою частку за 5000 доларів США.

Відповідач в судовому засіданні підтримала відзив на позовну заяву, просила відмови у задоволенні позову та пояснила, що в кімнаті площею 11,8 кв.м. проживає з 2008 року. Проживала в ній разом з чоловіком, який помер. Позивач проживає в кімнаті площею 10,31 кв.м. Також в даній квартирі зареєстрована ОСОБА_3 , але не проживає в квартирі з жовтня 2023 року, винаймає інше житло. Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є внутрішньопереміщеними особами та не зареєстровані в даній квартирі. З січня 2022 року ОСОБА_5 проживає в кімнаті площею 17,26 кв.м., а де проживає ОСОБА_4 їй не відомо. Син ОСОБА_3 ОСОБА_11 проживав в даній квартирі в 2013-2015 роках. Відповідач зазначила, що перешкод у користуванні квартирою не чинить, сплачує послуги щомісяця відповідно до своєї частки майна та за комунальні послуги за кількістю фактично проживаючих осіб. Також підтвердила факт того, що на двері кімнати в якій вона проживає встановила замок і коли її не має вдома позивач не має можливості потрапити на балкон. Запропонувала встановити такий порядок користування квартирою, а саме: в кімнаті площею 10,31 кв.м. буде проживати відповідач, в кімнаті площею 11,8 кв.м. позивач, в кімнаті площею 17,26 кв.м. ОСОБА_3 .

Треті особи по справі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, ОСОБА_3 пояснила, що вона з дітьми проживали окремо, так як не мають нерухомості, позивач, яка є її бабусею запропонувала жити їй разом з дітьми в кімнаті площею 11,8 кв.м., відповідач встановила замок на двері даної кімнати, що є незаконним, бабуся запропонувала їй даний порядок користування квартирою але вона відмовляється.

ОСОБА_4 пояснив, що він є сином позивача, комунальні послуги не сплачує, не приймає участі в ремонті, оскільки в даній квартирі на даний час не проживає. Він є ВПО та проживав на тимчасово на окупованій території у Херсонській області, згоден проживати у кімнаті разом з сестрою у кімнаті площею 10,31 кв.м.

ОСОБА_5 пояснила, що вона є донькою позивача, є ВПО та проживала до війни на окупованій території в одному селі разом з братом. З початку війни проживає в даній квартирі. Вважає, що одна кімната це забагато для відповідача, так як їй належить тільки 1/6 частка квартири. Відповідач не сплачує комунальні послуги, не приймає участь в утриманні майна, тільки поміняла замок на вхідній двері.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Фондом комунального майна Южненської міської ради 29.04.2004 квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 по 1/3 частці (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.07.2006 ОСОБА_1 є власником 1/3 частки вказаної квартири, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіку ОСОБА_6 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.12.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками вищевказаної квартири по 1/2 частці кожна, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 (а.с.12).

Таким чином позивачу належить на праві приватної часткової власності 5/6 часток даної квартири, а відповідачу 1/6 частка.

В зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відповідно до довідки КК «Добробут-Сервіс» від 16.08.2023 (а.с.20).

Згідно з технічним паспортом, спірна квартира загальною площею 68,18 кв.м. має 3 кімнати: площею 17,26 кв.м. з балконом 1,15 кв.м., 10,31 кв.м. та 11,8 кв.м. з лоджією 1,46 кв.м. Місцями загального користування є: кухня площею 10,0 кв.м., вбиральня площею 1,37 кв.м., ванна кімната площею 2,81 кв.м., коридор площею 12,0 кв.м., загальна житлова площа квартири складає 39,37 кв.м. (а.с.9-10).

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч.1-2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути противоправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Статтею 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб.

За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Частиною 1 ст.356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частин 1,3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згоди про порядок володіння та користування спірною квартирою між її співвласниками в даному випадку не досягнуто.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 363/928/16-ц, у даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальними, не є обов`язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1500цс15 від 17.02.2016 року і підстав для відступлення від неї колегія суддів не знаходить.

Пленум Верховного Суду України у п.14 постанови від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Вирішуючи спір про визначення порядку користування житловим приміщенням, що належить особам на праві спільної часткової власності, суд повинен перевірити, яка частина житлової площі належить кожному із співвласників, встановити ідеальну частку кожного із них, з`ясувати, чи можливо виділити ці частки їм у користування та чи відповідає частка, виділена кожному із співвласників, його частці у спільному майні та чи не порушуються при цьому права співвласників на їхні частки у спільному майні.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У ході судового розгляду встановлено, що між сторонами тривалий час триває конфлікт та суперечності з приводу порядку користування квартирою, домовленостей між ними щодо порядку користування квартирою не досягнуто.

При цьому суд враховує, що у сторін відсутнє інше нерухоме майно крім частки у спірній квартирі.

При встановленні порядку користування квартирою, суд враховує висновок Верховного Суду, що встановлення співвласникам порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частки не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них.

Крім того, суд зазначає, що встановлення порядку користування квартирою не змінює частки співвласників у праві власності на квартиру.

Приміщення, які просить виділити позивач у користування, не відповідають ідеальним часткам у спільній частковій власності, проте зважаючи на те, що під час судового розгляду відповідач запропонувала інший варіант користування квартирою, відповідно до якого допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність, він не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно та не порушує їх прав як власників, суд вважає, що спір підлягає вирішенню судом шляхом задоволення позову частково. Позивачу має бути виділено у користування кімнату площею 17,26 кв.м. з балконом 1,15 кв.м. та кімнату площею 11,8 кв.м, з лоджією 1,46 кв.м.; відповідачу у користування кімнату площею 10,31 кв.м.; кухню площею 10,0 кв.м., ванну кімнату площею 2,81 кв.м., вбиральню площею 1,37 кв.м., коридор площею 12,0 кв.м., залишити у спільному користуванні сторін. Такий порядок користування жилим приміщенням є найменш обтяжливим для сторін та максимально відповідатиме їхнім правам та законним інтересам.

Керуючись ст.3, 12, 76-81, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст.15, 16, 316, 317, 319, 358, 391 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом та встановлення порядку користування квартирою, за участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_3 :

виділити ОСОБА_1 в користування кімнату площею 17,26 кв.м. з балконом 1,15 кв.м. та кімнату площею 11,8 кв.м, з лоджією 1,46 кв.м.;

виділити ОСОБА_2 в користування кімнату площею 10,31 кв.м.;

кухню площею 10,0 кв.м., ванну кімнату площею 2,81 кв.м., вбиральню площею 1,37 кв.м., коридор площею 12,0 кв.м., залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 , РНКОПП НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 , РНКОПП НОМЕР_5 .

Третя особа ОСОБА_3 місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 , РНКОПП невідомо, паспорт серії НОМЕР_6

Третя особа ОСОБА_4 , місце проживання як ВПО за адресою: АДРЕСА_5 , РНКОПП НОМЕР_7 .

Третя особа ОСОБА_5 , місце проживання як ВПО за адресою: АДРЕСА_5 , РНКОПП НОМЕР_8 .

Дата складання повного судового рішення 15.01.2024.

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І. Барановська