ПОСТАНОВА

Іменем України

29 липня 2024 року м. Кропивницький

справа № 404/3464/17

провадження № 22-ц/4809/1230/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

третя особа - Служба у справах дітей Кропивницької міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 травня 2024 року у складі головуючого судді Мохонько В. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

06.06.2017 Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», яке змінило назву на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк») (а.с.173 т.2), від імені якого діє філія-Кіровоградське обласне управління, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , законним представником якого є ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Кропивницької міської ради, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.99-102 т.2), просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму втрат від інфляції по боргу - 337 500,00 грн (за період з 26.05.2014 по 17.05.2019); суму втрат від інфляції по процентах - 195 895,63 грн (за період з 26.05.2014 по 17.05.2019); 3% річних по боргу - 37 335,62 грн (за період з 26.05.2014 по 17.05.2019), 3% річних по процентах - 25 906,05 грн (за період з 26.05.2014 по 17.05.2019), а всього 596 637,30 грн, в рахунок часткового погашення заборгованості, яка станом на 17.05.2019 становить 1 063 191,30 грн, враховуючи невиконане рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 26.09.2012, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру за АДРЕСА_1 , надати банку право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях документів необхідних для продажу предмета іпотеки, виселити всіх мешканців з житлового приміщення із зняттям з реєстраційного обліку зареєстрованих осіб, стягнути солідарно з відповідачів судовий збір в сумі 28 393,23 грн (26 793,23+1600) та витрати за виготовлення звіту про оцінку нерухомого майна в сумі 1000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що30.01.2008 року ПАТ «Державний ощадний банк України", в особі філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк», та фізичною особою ОСОБА_2 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 44.

Згідно з умовами договору банк надав позичальниці кредит в сумі 250 000,00 грн, а вона зобов`язалась належним чином використати та повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17.5% річних, остаточним терміномповернення кредиту сторони визначили 30.01.2018.

В забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір від 30.01.2008. Відповідно до п 1.2 іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира за АДРЕСА_2 в будинку під номером 50 (п`ятдесят). Квартира має житлову площу 45.00 кв. м, загальну площу 70.72 кв.м., кількість кімнат 3 (три). Право власності підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, яке видане 08.06.2006 виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, з метаю погашення заборгованості за договором відновлення кредитної лінії № 44 від 30.01.2008.

30.01.2008 між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №63, за яким остання взяла на себе прямі зобов`язання відповідати перед банком по зобов`язаннях позичальника за договором №44 від 30.01.2008

У зв`язку із тим, що позичальником порушувались умови кредитного договору, своєчасно та відповідно до умов договору позичальником сплата по кредиту не здійснювалася, станом на 17.05.2017 заборгованість по кредитному договору становить 1 121 781,09 грн, із них: основний борг - 0,00 грн., прострочений борг - 250 000,00 грн, відсотки - 205 268,30 грн, пеня - 666 512,79 грн.

Згідно розрахунків банку позичальнику ОСОБА_2 нараховано суму інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом за період з 11.03.2010 по 17.05.2017, що становить 77 332,16 грн, суму заборгованості 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором за період з 11.03.2010 по 17.05.2017, що становить 587 101,85 грн. Всього заборгованість від інфляції та 3% річних від простроченої суми становить: 664 434.01 грн.

Разом: 1 121 781,09 грн (заборгованість по кредиту) + 664 434,01 грн (заборгованість від інфляції та 3% річних від простроченої суми) становить = 1 786 215,10 грн.

З метою досудового врегулювання спору філія-Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» повідомляла позичальника та поручителів про необхідність погасити борг, боржнику та поручителям направлялись вимоги про виникнення заборгованості по наданому кредиту, необхідності її погашення. Заборгованість не сплачена, відповідачами не вжито жодних заходів щодо її погашення, що змусило позивача звернутись до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 травня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто, солідарно, із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» суму втрат від інфляції по боргу 241 375,00 грн. (за період з 06.06.2014 року по 06.06.2017 року), суму втрат від інфляції по відсоткам 167 631,08 грн. (за період з 06.06.2014 року по 06.06.2017 року), 3% річних по боргу 22 541,10 грн. (за період з 06.06.2014 року по 06.06.2017 року), 3% річних по відсоткам 15 654,43 грн. (за період з 06.06.2014 року по 06.06.2017 року), на загальну суму: 447 201,61 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи сплив строку давностідоведеними та обґрунтованими є вимоги про стягнення з відповідачів на користь банку 3 % річних та інфляційних втрат за період за період з 06.06.2014 по 06.06.2017, що обмежується останніми трьома роками, які передують подачі даного позову та становить суму втрат від інфляції по боргу 241 375,00 грн, суму втрат від інфляції по відсоткам 167 631,08 грн., 3% річних по боргу 22 541,10 грн., 3% річних по відсоткам 15 654,43 грн., на загальну суму: 447 201,61 грн.

Суд зазначив, що враховуючи продаж предмету іпотеки з прилюдних торгів, вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, та надання права на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно, нотаріусів будь-яких документів (їх копії, дублікати, витяги з державних реєстрів, довідки), необхідних для продажу предмета іпотеки, не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

АТ «Ощадбанк» подало апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення в частині стягнення солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суми втрат від інфляції 3% річних та судового збору, та ухвалення нового рішення суду про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» суму втрат від інфляції по боргу: - 337 500,00 грн (за період з 06.06.2014 по 17.05.2019); суму втрат від інфляції по процентах - 195 895,63 грн (за період з 06.06.2014 по 17.05.2019); 3% річних по боргу - 37 335,62 грн (за період з 06.06.2014 по 17.05.2019), 3% річних по процентах - 25 906,05 грн (за період з 06.06.2014 по 17.05.2019), а всього 596 637,30 грн.

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказує, що у постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі №910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Тому, у разі прострочення виконання зобов`язання, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин.

Зазначає, що 06.06.2017 банк скористався своїм правом на стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат нарахованих за період з 06.06.2014 по 06.06.2017.

Відповідно до ст. 234 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог право на яку має позивач, що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюють пред`явленим позовом та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається. Обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом пред`явлення позову також є дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції та інших, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

Схожих висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 24 квітня 2019 року у справі №523/10225/15-ц та від 19 листопада2019 року у справі №911/3677/17.

Верховний Суд звертає увагу, що позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №522/31199/13-ц.

В подальшому, під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції, 04.06.2019 банк подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в яких просив стягнути в тому числі з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат за період з 07.06.2017 по 17.05.2019, тобто фактично додано суму нарахованих3% річних та інфляційних втрат після подання позовної заяви 06.06.2017.

З урахуванням такого, суд помилково вважав, що банк має право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат лише у межах трьохрічного строку до моменту звернення до суду з позовом, і безпідставно відмовив у стягненні з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суми заборгованості за період прострочення з 07.06.2017 по 17.05.2019.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Представник управління з питань захисту прав дітей Горін І. М. подав апеляційному суду клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника АТ «Ощадбанк» адвоката Гресько О. І., яка підтримала доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення в оскаржуваній частині скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

30.01.2008 між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою ОСОБА_2 було укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 44 (а.с.24-31 т.1).

Згідно з умовами договору банк надав позичальнику кредит в сумі 250 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом 17.5% річних, з остаточним терміном повернення кредиту 30.01.2018.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань за договором відновлюваної кредитної лінії №44 від 30.01.2008 між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір (а.с.32-35 т.1).

Відповідно до п 1.2 іпотечного договору предметом іпотеки є нерухомо майно: квартира за АДРЕСА_2 в будинку під номером 50 (п`ятдесят). Квартира має житлову площу 45.00 кв. м, загальну площу 70.72 кв.м, кількість кімнат 3 (три). Право власності підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 08.06.2006. Відповідно до договору ОСОБА_1 є майновим поручителем ОСОБА_2 .

30.01.2008 між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №63, за яким остання взяла на себе прямі зобов`язання відповідати перед банком по зобов`язаннях позичальника за договором №44 від 30.01.2008 (а.с.37 т.1).

Згідно п. 3.2.1 Договору - банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань по Договору відновлюваної кредитної лінії.

При виникненні простроченої заборгованості за кредитом, процентами чи комісійними винагородами, а також в інших випадках, передбачених договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за договором, стягнути заборгованість за договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на заставне майно (п. 3.2.2 Договору про відновлюваної кредитної лінії).

Відповідно до п. 3.3.1 Договору позичальник зобов`язаний точно в строки, обумовлені договором про відновлення кредитної лінії повернути кошти в сумі 250 000,00 (двісті п`ятдесят тисяч) грн. та своєчасно сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за договором. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по договору на першу вимогу банку, в порядку передбаченому договором достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, а також сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки, під якими сторони розуміють витрати будь якої з сторін, що сталися внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору.

Пунктом 5.1 Договору передбачено в разі невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в договорі та чинним законодавством України.

Згідно п. 5.3 за порушення взятих на себе зобов`язань по виконанню п. 4.2 договору, банк збільшує відсоткову ставку по кредиту на 5 % за фактичний час протягом якого предмет застави не буде перестрахований та до усунення даного недоліку. Збільшення відсоткової ставки відбувається без укладання додаткової угоди.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 26.09.2012 скасовано рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.07.2011 в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» заборгованість за договором відновлюваної кредитної лінії №44 від 30.01.2008 у розмірі 466 554,06 грн, з яких основний борг - 210 937,45 грн, прострочений борг 39 062,55 грн, відсотки 173 621,00 грн, пеня за прострочений борг та прострочені відсотки 42 933,06 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума втрат від інфляції по боргу: - 337 500,00 грн (за період з 06.06.2014 по 17.05.2019); сума втрат від інфляції по процентах - 195 895,63 грн (за період з 06.06.2014 по 17.05.2019); 3% річних по боргу - 37 335,62 грн (за період з 06.06.2014 по 17.05.2019), 3% річних по процентах - 25 906,05 грн (за період з 06.06.2014 по 17.05.2019), а всього 596 637,30 грн (а.с. 107 т. 2).

30 квітня 2020 року Державним підприємством «Сетам» було проведено електронні торги з продажу арештованого майна, а саме трикімнатної квартири загальною площею 70.72 кв. м. місцезнаходження якої АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_1 . Номер лоту 414623, результати якого оформлено протоколом № 477803 від 30.04.2020 року, була реалізована за ціною продажу 423 872,80 грн.

12.05.2020 переможцем торгів ОСОБА_6 було отримано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів №325 та здійснено державну реєстрацію права власності.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.05.2023 року ухваленого по справі №404/3203/20 (номер провадження 2/404/825/20) відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни, акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Державне підприємство «Сетам», ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління захисту прав дітей Кропивницької міської ради, приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Биков Сергій Євгенович про визнання недійсними електронних торгів з продажу арештованого майна, скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК).

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.07.2011 (справа №2-2524/11) задоволено частково позов Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Кіровоградське обласне управління ВАТ Державний ощадний банк України заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 44 від 30.01.2008 року у розмірі 430621грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Кіровоградське обласне управління ВАТ Державний ощадний банк України судовий збір 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 26.09.2012 скасовано рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.07.2011 в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» заборгованість за договором відновлюваної кредитної лінії №44 від 30.01.2008 року у розмірі 466 554,06 грн. З яких основний борг - 210 937,45 грн, прострочений борг 39 062,55 грн, відсотки 173 621,00 грн, пеня за прострочений борг та прострочені відсотки 42 933,06 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Внаслідок не виконання відповідачами взятих на себе зобов`язань щодо погашення заборгованості за користування кредитом позивачем нараховану суму втрат від інфляції по боргу - 337 500,00 грн. (за період з 26.05.2014 року по 17.05.2019 року); суму втрат від інфляції по відсоткам - 195 895,63 грн. (за період з 26.05.2014 року по 17.05.2019 року); 3% річних по боргу - 37 335,62 грн. (за період з 26.05.2014 року по 17.05.2019 року); 3% річних по відсоткам - 25 906,05 грн. (за період з 26.05.2014 року по 17.05.2019 року).

Відповідачами подано до суду першої інстанції було подано заяву про застосування до позовних вимог позовної давності.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин.

Відповідно до ст. 234 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог право на яку має позивач, що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюють пред`явленим позовом та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається. Обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом пред`явлення позову також є дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції та інших, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

Схожих висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 24 квітня 2019 року у справі №523/10225/15-ц та від 19 листопада2019 року у справі №911/3677/17.

Верховний Суд звертає увагу, що позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №522/31199/13-ц.

Позов подано до суду 06.06.2017, в подальшому позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги, згідно останніх змін заявлено вимогу про стягнення з відповідачів суми втрат від інфляції по боргу: - 337 500,00 грн (за період з 06.06.2014 по 17.05.2019); суми втрат від інфляції по процентах - 195 895,63 грн (за період з 06.06.2014 по 17.05.2019); 3% річних по боргу - 37 335,62 грн (за період з 06.06.2014 по 17.05.2019), 3% річних по процентах - 25 906,05 грн (за період з 06.06.2014 по 17.05.2019), а всього 596 637,30 грн (а.с.99-107 т. 2).

Ураховуючи викладене, суд дійшов помилкового висновку щодо необхідності застосування до вимог про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних за період з 07.06.2017 по 17.05.2019 позовної давності, оскільки позов подано про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних на непогашені суми заборгованості, нарахованих з 06.06.2014 по день звернення до суду 07.06.2017 в межах передбаченого законом трьохрічного строку позовної давності, а в подальшому позивач скористався своїм правом на збільшення розміру позовних вимог.

У відзиві на заяву про зміну позовних вимог відповідачі, в інтересах яких діяла адвокат Шепеленко А. О., свого розрахунку інфляційних витрат та 3 % річних на непогашені суми заборгованості не навели, а лише просили про застосування наслідків спливу позовної давності (а.с. 140-144 т.2).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції з порушенням норм процесуального права, без належної оцінки встановлених обставин, наданих позивачем доказів, не врахував доводи і заперечення сторін, дійшов висновків, що не відповідають обставинам справи і дослідженим доказам, з порушенням вищезазначених норм матеріального права, безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суми заборгованості за період прострочення з 07.06.2017 по 17.05.2019.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, рішення суду в оскарженій частині скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про солідарне стягнення втрат від інфляції та трьох відсотків річних за період прострочення боргових зобов`язань з 06.06.2014 по 17.05.2019, стягнувши солідарно з відповідачів на користь позивача суму втрат від інфляції по боргу за період прострочення з 06.06.2014 по 17.05.2019 у розмірі 533395,63 грн (337 500,00+195 895,63), 3% річних по боргу за період прострочення з 06.06.2014 по 17.05.2019 у розмірі 63241,67 грн ( 37 335,62+25 906,05), а всього - 596 637,30 грн.

В іншій частині рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 травня 2024 року сторонами не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів вважає, що відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог на користь позивача підлягає компенсації сплачений судовий збір за подання позовної заяви, заяви про зміну позовних вимог до суду першої інстанції та апеляційної скарги до апеляційного суду в сумі 66983,04 за рахунок відповідачів - по 33491,52 грн з кожної.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 травня 2024 року в оскаржуваній частині щодо стягнення суми втрат від інфляції та трьох відсотків річних, розподілу судових витрат скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення втрат від інфляції та трьох відсотків річних за період прострочення боргових зобов`язань з 06.06.2014 по 17.05.2019 задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» суму втрат від інфляції за період прострочення з 06.06.2014 по 17.05.2019 - 533395 грн 63 коп та три відсотки річних від простроченої суми за період з 06.06.2014 по 17.05.2019 - 63241 грн 67 коп, всього - 596 637 грн 30 коп.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 33491,52 грн сплаченого судового збору.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 33491,52 грн сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник