Справа № 703/652/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Биченка І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла справу за заявою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики,

у с т а н о в и в :

Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Д.М. звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики.

В обґрунтування заяви зазначив, що 16.05.2024 ним відкрито виконавче провадження №75050743 з примусового виконання виконавчого листа №703/652/24 від 14.05.2024, який видав Смілянський міськрайонний суд Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 300000,00 грн боргу за договором позики від 22 лютого 2021 року.

В ході виконання рішення суду до нього надійшла мирова угода на стадії виконання судового рішення, що стало підставою для її направлення до суду для вирішити питання щодо її затвердження.

В судове засідання учасники цивільного процесу не з`явились.

Приватний виконавець подав до суду заяву, у якій просив вирішити питання про затвердження мирової угоди без його участі, заяву про затвердження мирової угоди підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача адвокат Ковтун А.В. направив до суду клопотання, у якому просив судове засідання проводити без участі позивача ОСОБА_1 та без його участі. Зазначив, що ОСОБА_1 просить суд мирову угоду, яка укладена 01.07.2024 на стадії виконання судового рішення, затвердити.

Представник відповідачів адвокат Тараненко М.О. направив до суду клопотання, у якому просив розгляд справи проводити без участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які затвердження мирової угоди підтримують та просять суд її затвердити.

За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вирішуючи питання про затвердження мирової угоди, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області по справі №703/652/24 від 12 квітня 2024 року, яке набрало законної сили 14 травня 2024 року, стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 300000 (триста тисяч) грн. 00 коп. боргу за договором позики від 22 лютого 2021 року. Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 1500 грн. 00 коп. судового збору з кожного.

З метою примусового виконання вказаного рішення суду, 14 травня 2024 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області було видано чотири виконавчі листи, що підтверджується заявою представника позивача від адвоката Ковтуна А.В.

16 травня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. відкрито виконавче провадження №75050743 з примусового виконання виконавчого листа №703/652/24, виданого 14.05.2024, про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 300000,00 грн боргу за договором позики від 22 лютого 2021 року. Боржником в межах вказаного виконавчого провадження є ОСОБА_2 , стягувачем ОСОБА_1

12 липня 2024 року до приватного виконавця надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Ковтуна А.В., у якому він повідомив, що 01.07.2024 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено мирову угоду стосовно наявного боргу. Враховуючи наведене просив направити примірник мирової угоди до суду для її затвердження. До вказаного клопотання адвокатом Ковтуном А.В. було приєднано оригінал мирової угоди.

За умовами мирової угоди сторони досягли згоди про наступне:

1. Станом на момент укладення даної мирової угоди заборгованість Боржника перед Стягувачем за виконавчим листом Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12.04.2024 у справі № 703/652/24, становить 300 000 грн.

2. Сторони прийшли до згоди про те, що Боржник в рахунок повної сплати боргу за виконавчим листом Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12.04.2024 у справі № 703/652/24, передає Стягувачу домоволодіння АДРЕСА_1 .

3. Боржник володіє на праві приватної власності домоволодінням АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори 29.04.1978 року, реєстровий № 1941, частка 1/1.

4. З моменту підписання даної мирової угоди та затвердження її судом, визнати за Стягувачем - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 16.06.2002 Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області, адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), право приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , частка 1/1.

5. З моменту підписання даної мирової угоди та затвердження її судом, Боржник - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідка на постійне проживання в України № НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), вважається таким, що не має заборгованості перед Стягувачем за виконавчим листом Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12.04.2024 у справі № 703/652/24.

Мирова угода містить ще 12 пунктів, які стосуються загальних питань щодо укладення цієї угоди.

Відповідно до ст. 434 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала. Суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 207 цього Кодексу, а у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення - з підстав, визначених статтею 206 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини другої статті 207 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь - якій стадії судового процесу.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд враховує, що одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи є укладення мирової угоди.

Мирова угода - це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків для сторін.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Таким чином, мирова угода - це укладена в цивільному процесі угода між сторонами у справі і затверджена судом про умови припинення спору, на підставі взаємних поступок, відмови позивача від своїх вимог або їх зміни, визнання відповідачем зміненого позову чи зменшення розміру позовних вимог. Мирова угода являє собою один з найбільш прийнятних інструментів усунення протиріч між учасниками цивільно-правових відносин. Умови врегулювання у мировій угоді встановлюють самі сторони, виходячи з своїх інтересів і можливостей, в ході переговорів. При укладенні мирової угоди сторони по-новому визначають обсяг і зміст взаємних прав та обов`язків, що випливають зі спірного матеріального правовідношення. Кожна сторона в певній мірі відступає від своєї певної позиції у справі. У мировій угоді сторони можуть підтвердити наявність існуючого між ними матеріального правовідношення.

При визнанні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов`язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

Зі змісту поданої до суду мирової угоди вбачається, що сторони у справі шляхом укладення мирової угоди мають намір здійснити перехід права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на стягувача у справі ОСОБА_1 , тобто умови мирової угоди не направлені на врегулювання спору, а є вимогою про перехід права власності на нерухоме майно, тоді як предметом спору, за яким укладена мирова угода, було стягнення боргу за договором позики.

Із поданої мирової угоди не вбачається, що сторони уклали її на підставі взаємних поступок, оскільки за її умовами відповідач ОСОБА_2 фактично визнав свої боргові зобов`язання перед ОСОБА_1 і в рахунок їх погашення передає належне йому нерухоме майно. Водночас, вимоги стягувача задовольняються у повному обсязі без будь-яких поступок на користь боржника.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, висловлених в ухвалі від 01.08.2018 у справі №760/15287/15-ц та у постанові від 30.05.2018 у справі №759/4103/16-ц, суд відмовляє у затвердженні мирової угоди, якщо її умови стосуються прав та обов`язків сторін, які не входять до предмету позову, а також, якщо умови мирової угоди суперечать закону.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.7, 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

У разі якщо при відкритті виконавчого провадження виконавцем накладено арешт на майно боржника, боржник за погодженням із стягувачем має право передати йому таке майно або реалізувати його та передати кошти від його реалізації стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Після передачі майна стягувачу або внесення покупцем коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця арешт з проданого майна боржника знімається за постановою виконавця.

Таким чином, передача нерухомого майна стягувачу в рахунок погашення боргу здійснюється приватним чи державним виконавцем під час виконання рішення суду в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», а не шляхом затвердження мирової угоди.

Дана мирова угода не відповідає також вимогам закону, так як її мирової угоди залежать від інших обов`язкових факторів, таких як: оформлення нерухомого майна з державною реєстрацією, з`ясування прав на нього третіх осіб, та інших обставини, які не можуть бути з`ясовані судом під час вирішення питання про затвердження мирової угоди, укладеної в межах виконавчого провадження по стягненню грошових коштів за договором позики, і при цьому суд не може бути заміною іншим органам, які здійснюють відповідні функції.

Так, матеріали справи містять лише інформаційну довідку КП «ЧООБТІ» від 05 червня 2024 року, згідно якої за ОСОБА_2 станом на 01.01.2013 зареєстроване право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори 29.04.1978, р.№1941. Однак сам правовстановлюючий документ суду не надано.

За нормами чинного законодавства документом, що підтверджує право власності особи на нерухоме майно, у даному випадку є договір купівлі-продажу. Надання суду довідки про реєстрацію права власності за боржником не може замінювати собою обов`язку доведення обставин, які підлягають встановлення на підставі визначених законодавством доказів.

З матеріалів справи також вбачається, що на день укладення договору купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 боржник ОСОБА_2 перебував у шлюбі із ОСОБА_3 , який було зареєстровано 25 серпня 1968 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 .

Відповідно до статті 22 КпШС України, який був чинним на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Таким чином, судом встановлено, що мирова угода може порушувати права чи охоронювані законом інтереси інших осіб ОСОБА_3 . При цьому, суд зазначає, що будь-якої заяви ОСОБА_3 , яка б засвідчувала її волю на відчуження нерухомого майна в межах виконавчого провадження, боржником за яким є ОСОБА_2 , матеріали справи не містять. Надана приватним виконавцем заява ОСОБА_3 від 14.05.2024 про її бажання укласти мирову угоду у межах виконавчого провадження про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 боргу, за умовами якої будинок АДРЕСА_1 переходить ОСОБА_1 , не свідчить про її згоду на відчуження ОСОБА_4 вказаного домоволодіння.

Водночас суд зазначає, що ОСОБА_3 не підписала мирову угоду, хоча вона мала статус відповідача в цивільній справі № 703/652/24.

Крім того, на даний час запроваджено обмеження щодо відчуження нерухомого майна особами, пов`язаними з державою-агресором.

Так, згідно п.п 2 п.1 постанови КМУ № 187 від 03.03.2022 року «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установлено до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на: відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, прав вимоги до боржника у справах про банкрутство (неплатоспроможність), транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання Російською Федерацією або особами, пов`язаними з державою-агресором, крім: безоплатного відчуження/передачі на користь держави Україна; задоволення вимог Національного банку за наданими кредитами рефінансування з підтримки ліквідності банків; відчуження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб або уповноваженою особою Фонду майна банку, щодо якого Національним банком прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

В п.п.1 п.1 постанови КМУ № 187 від 03.03.2022 року «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» визначено, що до осіб пов`язаних з державою агресором належать: громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації; юридичні особи, утворені відповідно до законодавства іноземної держави, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації, - у випадку виконання зобов`язань перед ними за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті.

Згідно посвідок на постійне проживання серії НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є громадянами Російської Федерації, місце проживання яких зареєстроване в Україні за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, згідно інформації з Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Смілянської міської ради їх місце проживання на території м. Сміла не зареєстроване.

Враховуючи наведене, суд позбавлений можливості встановити чи розповсюджується мораторій на відчуження чи будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Враховуючи, що умови наданої сторонами до суду мирової угоди суперечать закону, порушують права та інтереси інших осіб, що у визнанні мирової угоди слід відмовити.

Керуючись ст. 207, 258-261, 434 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у затвердженні мирової угоди на стадії виконання судового рішення по цивільній справі №703/652/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики, укладеної 01 липня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена сторонами безпосередньо в Черкаський апеляційний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя: І.Я. Биченко