ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 листопада 2024 року

м. Харків

справа № 629/2877/24

провадження № 22-ц/818/3517/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 липня 2024 року, постановлене суддею Цендра Н.В.,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 ПАТ «КБ «Акордбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 19.01.2022 року між ПАТ «КБ «Акордбанк» та ОСОБА_1 було підписано Заяву-Пропозицію №СІК-190122/043-00, на підставі якої відповідач прийняв пропозицію укласти кредитний договір та приєднався до «Правил банківського обслуговування фізичних осіб в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Акордбанк», що розміщені на банківському сайті www.accordbank.com.ua, які разом із Заяво.-Пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають Договір про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в розмірі 45727,50 коп. зі сплатою відсотків 16,99 % річних, 0,99% розмір щомісячної комісії, 5,00% розмір одноразової комісії, строком на 48 місяців. Відповідач ОСОБА_1 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, тому зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку з чим, відповідач станом на 23.01.2024 року має заборгованість у розмірі 63631,74 грн., яка складається із простроченої суми заборгованості по кредиту 17624,56 грн., простроченої суми заборгованості по процентам 10186,17 грн., простроченої заборгованості за комісією 9173,93 грн., строкової суми заборгованості по кредиту 26647,08 грн. На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості, а також судові витрати, сплачені при зверненні до суду у розмірі 3028,00 грн.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 липня 2024 року позов Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Акордбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Акордбанк» суму заборгованості станом на 23.01.2024 р. за Кредитним договором №СІК-190122/043-00 від 19.01.2022 р. у розмірі 54457 (п`ятдесят чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн. 81 коп., що складається з: простроченої суми заборгованості по кредиту в сумі 17624,56 грн., простроченої суми заборгованості по процентам в розмірі 10186,17 грн., строкової суми заборгованості по кредиту в розмірі 26647,08 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Акордбанк» судовий збір у розмірі 2591,45 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволені клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, відмовив у виклику свідків, чим порушив право на доступ до правосуддя. Зазначає, що невиконання зобов`язання сталося не з її волі, а через повномасштабне вторгнення у зв`язку з чим вона втратила дохід, крім того, перебувала у статусі біженки у Польщі та Німеччині, зазначала, що її чоловік є інвалідом третьої групи. Посилалась на лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1. Вказує, що досудову вимогу банку не отримувала.

Представник позивача надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що справа за позовом ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є малозначною. Звертає увагу, що скрутне матеріальне становище, наявність заперечень щодо позовних вимог не є підставами для здійснення переходу до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Вважає, що в діях суду першої інстанції не вбачається порушення норм процесуального права, а ОСОБА_1 не була позбавлена чи обмежена у праві на доступ до правосуддя. Відповідач стверджує, що невиконання зобов`язання сталося не з її волі, а через повномасштабне вторгнення у зв`язку з чим вона втратила дохід. З огляду на це, на думку Відповідача, настали форс-мажорні обставини і позов не підлягає задоволенню. На підтвердження наявності форс-мажорних обставин Відповідач посилається на лист Торгово- промислової палати України від 28.02.2022 року. Між тим, вважає, що відповідач не падав докази того, що в неї виникли непереборні, об`єктивні обставини, відповідно яких вона не могла виконувати зобов`язання за кредитним договором. Відповідач стверджує, що Банк не дотримався обов`язкової процедури досудового врегулювання спору, тому позов є безпідставним. Однак, представник Позивача не погоджується із даним твердженням зважаючи на наступне. 06.02.2024 р. представник ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором до ОСОБА_1 за місцем реєстрації Відповідача. Отже, ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» вжив усіх можливих засобів досудового врегулювання, проте вжиті заходи виявились безрезультатними, оскільки Відповідач не отримав досудову вимогу через закінчення встановленого терміну зберігання листів.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ПАТ «КБ «Акордбанк» заявлено цілком обґрунтовано, а тому підлягають частковому задоволенню. Щодо стягнення суми заборгованості за комісією в розмірі 9173,93 грн. зазначено, що позивачем до суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 вимагала у Банку надання інформації про стан кредиту частіше одного разу на місяць, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення простроченої заборгованості за комісією в розмірі 9173,93 грн. не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між АТ «КБ «Акордбанк» та ОСОБА_1 19.01.2022 укладено кредитний договір (Заява-пропозиція № СІК-190122/043-00), відповідно до умов якої відповідач отримала кредит в сумі 45727,50 грн. зі сплатою 16,99% річних на загальні споживчі цілі строком на 48 місяців, щомісячною комісією 0,99%, одноразовою комісією 5,00%. Відповідач була ознайомлена з умовами кредитування, з графіком платежів та повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, суми комісійної винагороди та інші платежі за договором, про що свідчить її підпис на зазначеній Заяві-пропозиції.

На виконання умов кредитного договору № СІК-190122/043-00 від 02.06.2021, позивач свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю, кошти надав, що підтверджується меморіальними ордерами №4639852 від 19.01.2022, №69736268 від 19.01.2022.

Відповідно до Додатку №1 до заяви-пропозиції № СІК-020621/086-24 від 19.01.2022 р. (графік платежів розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки) позичальник зобов`язалася сплачувати щомісячно по 1771,93 грн., що складається з погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом, у тому числі, платежі за додаткові та супутні послуги (розрахункове-касове обслуговування).

АТ «КБ «Акордбанк» вказує, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує.

Позивачем надіслано досудову вимогу позичальнику, яка прострочила внесення платежів за договором, про дострокове повернення всієї суми кредиту, сплати процентів та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість позичальника перед кредитором АТ «КБ «Акордбанк» станом на 23.01.2024 становить - 63631,74 грн., з яких: 17624,56 грн. - прострочена сума заборгованості по кредиту; 10186,17 грн. - прострочена сума заборгованості по процентах; 26647,08 грн. - строкова сума заборгованості по кредиту, простроченої суми заборгованості за комісією 9173,93 грн.

За правилами частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «Акордбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

З наданих матеріалів вбачається, що між ПАТ «КБ «Акордбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (у формі Заяви-Пропозиції) від 19 січня 2022 року № СІК-190122/043-00, який оформлений сторонами в письмовій формі, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору,

Отже, судом встановлено, що укладений між сторонами договір від 19 січня 2022 року № СІК-190122/043-00 відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України).

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У статті 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною четвертою статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Згідно пункту 2.10. 2 Розділу 6 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «КБ «АкордБанк» нарахування процентів за користування споживчим кредитом здійснюється з використанням методу «факт/факт», тобто за фактичну кількість днів у місяці та у році. Періодом нарахування вважається календарний місяць, який обчислюється з дня, що відповідає даті укладення договору по останній календарний день місяця включно для розрахунку процентів за перший місяць користування споживчим кредитом, а також з першого по останнє число місяця включно для всіх наступних періодів. Під час розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день остаточного повернення споживчого кредиту.

Відповідно до пункту 3.2.4 розділу 6 (Правил) позичальник зобов`язується повернути суму кредиту та сплатити всі передбачені договором плати (платежі) на рахунок банку в порядку та на умовах, передбачених договором.

Клієнт зобов`язується у разі порушення строків та/або несплати необхідної до погашення суми заборгованості за споживчим кредитом, що передбачені графіком платежів, частково або в повному обсязі, сплатити на користь банку штрафні санкції (штрафи та пеню) на умовах передбачених договором. У разі порушення клієнтом будь-якої з умов договору, на вимогу банку достроково та в повному обсязі погасити заборгованість за тілом кредиту, проценти, щомісячну комісію та інші платежі, що передбачені умовами договору протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня одержання від банку повідомлення про таку вимогу (п.3.2.10 розділу 6 Правил).

При порушенні клієнтом термінів виконання будь-якого із своїх зобов`язань, передбачених договором, строк виконання яких/якого вже настав, в тому числі про порушенні строків сплати платежів, передбачених графіком платежів більш ніж на 1 (один) календарний місяць вимагати від клієнта оплати боргового зобов`язання частково або в повному обсязі, в тому числі, в примусовому порядку (пункт 3.3.4 розділу 6 Правил).

Відповідно до пункту 3.3.5 розділу 6 Правил, при виникненні будь-якої з наступних подій, що за погодженням сторін вважається істотним порушенням умов договору, зокрема при порушенні клієнтом зобов`язань, передбачених умовами договору, в тому числі, але не обмежуючись: ненаданні інформації та документів, передбачених п.п 3.2.6, 3.2.7, 3.2.9 цих правил або порушенні клієнтом частково або в повному обсязі строків сплати платежів відповідно до графіку платежів на один календарний місяць, банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення в повному обсязі споживчого кредиту шляхом сплати в повному обсязі наявної заборгованості за тілом кредиту, процентів, щомісячної комісії, а також інших платежів відповідно до умов договору, шляхом надіслання або особистого вручення клієнту відповідної письмової вимоги, або стягнути з клієнта у судовому порядку суми неповерненої суми кредиту, в тому числі суму наявної заборгованості за споживчим кредитом, нарахованих процентів за його користування та плат за обслуговування кредитної заборгованості, а також суми штрафних санкцій, передбачених договором.

Згідно пункту 3.2.10 розділу 3 Правил в разі, якщо повідомлення надіслано Клієнту засобами поштового зв`язку (рекомендованим або цінним листом) і підприємством зв`язку повідомлено Банк про неможливість вручення поштового відправлення адресату (Клієнту), то днем одержання повідомлення Клієнтом дата оформлення підприємством зв`язку документу про неможливість вручення поштового відправлення. При цьому, Сторони дійшли до згоди, що в разі ухилення Клієнтом від одержання на підприємстві зв`язку повідомлення Банку (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство зв`язку після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа, закінчення терміну зберігання тощо), обов`язок Банку щодо направлення Повідомлення буде вважатися належно виконаним за наявності документа, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

З матеріалів справи встановлено, що 06.02.2024 року позивачем ПАТ «КБ «АкордБанк» надіслано відповідачу досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості згідно якої ПАТ «КБ «АкордБанк» вимагає від ОСОБА_1 достроково повернути кредит, проценти та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором, у 30-тиденний термін з моменту отримання цієї вимоги, у розмірі 63631,74 грн. Зазначена вимога повернулась до ПАТ «КБ «АкордБанк» з відміткою «закічення встановленого терміну зберігання» 27.02.2024 року.

Зазначена вимога залишилась без задоволення.

З доданого до позову розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого на станом на 23.01.2024 утворилась заборгованість - 63631,74 грн., з яких: 17624,56 грн. - прострочена сума заборгованості по кредиту; 10186,17 грн. - прострочена сума заборгованості по процентах; 26647,08 грн. - строкова сума заборгованості по кредиту, простроченої суми заборгованості за комісією 9173,93 грн.

Відповідач контррозрахунку заборгованості суду не надав.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявність заборгованості перед позивачем.

З урахуванням встановленого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним між сторонами кредитним договором, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, та відсотками за користування кредитом, а саме: 54457 грн. 81 коп., що складається з: простроченої суми заборгованості по кредиту в сумі 17624,56 грн., простроченої суми заборгованості по процентам в розмірі 10186,17 грн., строкової суми заборгованості по кредиту в розмірі 26647,08 грн.

Відмова у задоволенні позовної вимоги про стягнення простроченої заборгованості за комісією у розмірі 9173,93 грн сторонами не оскаржується.

Стосовно посилання відповідача на лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, колегія суддів зазначає наступне.

За ч.3 ст.14 Закону України «Про торгово-промислові палати України» Торгово-промислова палата України, зокрема, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 вбачається, що Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст.ст.14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням / обов`язком, виконання яких (-го) настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких (-го) стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

При цьому форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 липня 2019 року по справі №917/1053/18 та від 25 січня 2022 року по справі №904/3886/21.

Між тим, наявність форс-мажорних обставин звільняє сторони від відповідальності за невиконання зобов`язань, однак не звільняє від виконання самих зобов`язань.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Разом з апеляційною скаргою заявником подані копії документів, зокрема, довідка від 21.06.2024 року, довідка від 28.06.2024 року довідка від 24.07.2024 року про пошкодження її квартири у зв`язку з військовою агресією рф.

При цьому, у апеляційній скарзі позивач не обґрунтовував поважність причин неподання відповідних доказів до суду першої інстанції, внаслідок яких позивач був позбавлений можливості їх надати з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Стосовно доводів апелянтом про те, що суд відмовив у задоволені клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та відмовив у виклику свідків, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 274 ЦПК України, малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8)думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Справи, які є малозначними визначені ч.6 ст. 19 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4, ч. 5, ч. 6, ч. 7ст. 277 ЦПК України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин.

Якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Відповідно ч. 1, ч. 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Заперечуючи проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні та заявляючи клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні, ОСОБА_1 належного обґрунтування переходу розгляду справи за правилами загального позовного провадження, не зазначила, проте надала відзив на позовну заяву та докази, на які вона посилається, заперечуючи проти позову, тому відмова у переході до розгляду справи за правилами загального позовного провадження є такою, що відповідає нормам процесуального права.

Стосовно доводів щодо відмови у клопотанні про виклик свідків, колегія суддів зазначає, що вказане клопотання було предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно частин 1, 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно частин 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статі 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Ураховуючи предмет спору, матеріали справи містили достатньо даних для вирішення спору.

Стосовно доводів щодо права на реструктуризацію заборгованості, то судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідач до банку із вимогою про реструктуризацію боргу не зверталась.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про повне задоволення позову, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судове рішення залишено без змін, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова