провадження № 4-с/753/7/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Музика Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Стеценко Наталії Василівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 , суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Стеценко Н.В., заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що 21.07.2023 року державний виконавець у межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 по виконаню виконавчого листа № 753/6101/17-ц, виданого 27.06.2017 року Дарницьким районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частинити з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 03.04.2017 року, й до повноліття дочки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виніс передчасну з порушенням вимог закону постанову про арешт коштів боржника, якою наклав арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 54 717 грн. 51 коп. Вважаючи, що вказана постанова не містить належного обґрунтованих мотивів та підстаав накладення арешту на все майно, лише зазначено «для забезпечення виконання необхідно накласти арешт на кошти боржника відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає, що правових підстав для винесення оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника не було, оскільки за ним не рахувався сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів, що перевищує суму платежів на три місяці поспіль, адже він з дня відкриття виконавчого провадження сплачував аліменти у розмірі, встановленому чинним законодавством, та рішенням суду, квитанції щомісяця про сплату аліментів надсилав стягувачу та виконавцю, який не має жодних підстав стверджувати, що платник аліментів має заборгованість за три місяці.

У січні 2023 року він звернувся до виконавця із заявою про перерахунок аліментів станом на початок року, проте такий перерахунок не проведений, із ним його не ознайомлено, повідомлення про заборгованість по аліментам в сумі 54 717 грн. 51 коп. він не отримував. Окрім того, він звертався до виконавця із вимогою надати відповідний лист з реквізитами виконавчої служби для сплати на них аліментів для подання його в бухгалтерію підприємства, де він почав працювати з квітня 2023 року, однак відповіді не отримав, тому самостійно продовжував сплачувати аліменти, й на підставі чого просить визнати неправомірними дії виконавця при винесенні постанови про арешт коштів боржника та скасувати вказану постанову від 21.07.2023 року на арешт коштів в сумі 54 717 грн. 51 коп.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4 , діюча на підставі нотаріально-посвідченої довіреності від 09.06.2022 року (а.с.49), скаргу підтримала з тих же підстав та просила її задовольнити.

В судове засідання стягувач, оскаржувані дії, рішення особи - державний виконавець повторно не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади (суду).

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржують ся (ч. 1 ст. 450 ЦПК України).

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

З метою забезпечення процедури розгляду скарги на рішення, дії державного виконавця відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України повідомлялись сторони виконавчого провадження та державний виконавець про час та місце його проведення, й про необхідність забезпечення суду матеріалами виконавчого провадження.

За таких підстав суд визнав у відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 450 ЦПК України розглядати скаргу за відсутності оскаржувані дії (бездіяльність) особи (державний виконавець), адже неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного вонавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вислухавши представника скаржника, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали скарги, а також надані скаржником матеріали виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 по виконаню виконавчого листа № 753/6101/17-ц, виданого 27.06.2017 року Дарницьким районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частинити з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 03.04.2017 року, й до повноліття дочки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

З 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким викладено у новій редакції, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс України України.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦК України).

Судом встановлено, що в провадженні Дарницького районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває на виконанні виконавче провадження ВП НОМЕР_2 по виконаню виконавчого листа № 753/6101/17-ц, виданого 27.06.2017 року Дарницьким районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частинити з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 03.04.2017 року, й до повноліття дочки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.11).

Постановою державного виконавця Дарницького районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Стеценко Н.В. винесена постанова від 21.07.2023 року про арешт коштів боржника для забезпечення виконання вказаного виконавчого провадження на підставі статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» у межах суми звернення стягнення - 54 717 грн. 51 коп. (а.с.11).

Як вбачається із довідки розрахунку заборгованості проведеної державним виконавцем Дарницького районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Стеценко Н.В. станом на 01.12.2022 року за боржником ОСОБА_1 рахувалась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 32 624 грн. 26 коп. (а.с.13).

Відповідно до ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, відповідно до ч.2 ст. 71 вказаного Закону, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч.2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ч.3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тобто, на виконанні державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по виконанню рішення суду про стягнення зі скаржника аліментів на утримання його неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , 2010р.н.

У скарзі скаржник не спростовує, що аліменти сплачувались ним добровільно шляхом перерахування стягувачу у сумах на власний розсуд, оскільки не працював.

При виконанні вказананого виконавчого листа державним виконавцем встановлено, що у боржника ОСОБА_1 за вказаним виконавчим провадженням утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якого згідно проведеного державним виконавцем розрахунку від 06.12.2022 року за період зжовтня 2020 року по листопад 2022 року станом на 01.12.2022 року становив у загальній сумі 32 624 грн. 36 коп. (а.с. 13), що, очевидно, перевищувавсуму платежів по аліментам за три місяці, й слугувало для державного виконавця правовою підставою для винесення оскаржуваної постанови про накладення арешту на майно боржника, відтак доводи скарги є необґрунтованими.

Так, із посиланням на ч.2 ст.195 СК України виконавець вказав, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Рішення суду щодо зміни (зменшення) розміру аліментів немає, скаржник у визначений спосіб захисту порушеного права із таким позовом до суду не звертався.

Відповідо до п.1 ч.1 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч.8 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження").

Так, відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до частин 1-3 статті 195 СК України передбачені правила визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (частина 1 статті 195 СК України).

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості (частина 2 статті 195 СК України).

Оскільки державним виконавцем розрахунок заборгованості за аліментами проведений відповідно до статті 195 СК України та статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", підстав вважати, що він проведений не за правилом визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), немає.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем встановлено та констатовано факт про те, що рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, не виконується, що стало підставою для складання розрахунку заборгованості за аліментами, який, з урахуванням встановленої обставини, відповідає правилу визначення заборгованості за аліментами, присудженими за рішенням суду (а.с.13), та, як наслідок, винесення оскаржуваної постанови від 21.07.2023 року про арешт коштів боржника, відтак доводи скаржника про невідповідність вимогам закону такого розрахунку та безпідставність накладення арешту на кошти боржника за оскаржуваною постановою від 21.07.2023 року, не заслуговують на увагу, є необгрунтованими.

Окрім того, зважаючи на виконавчі дії по виконаню виконавчого листа по стягненню аліментів на утримання дитини, які перебувають на виконанні, й сплачувані платником аліментів кошти у спосіб поза межами виконавчого провадження (добровільні сплати), не можуть вважатися сплатою ним аліментів, а тому доводи скарги у цій частині є також необґрунтованою, враховуючи й той фактор, що платник аліментів обізнаний про заходи примусового стягнення з нього аліментів у порядку виконавчого (присусового) провадження.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ст. 2 вказаного Закону).

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст. 5 Закону).

Зважаючи на встановлені державним виконавцем обставини по виконаню вказаного виконавчого документа, те, що у боржника утворилась заборгованість зі сплати аліментів, з дотримання правил, визначення такої заборгованості, розрахунок заборгованості скаржником у порядку, визначеним законом, не оскаржувався, що ним визнається, такі доводи судом відхиляються.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії та рішення державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є необгрутновамини.

Відповідно, судом встановлена правомірність оскаржуваних дій та рішення державного виконавця, прийнятих у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», і вважає, що останні не можуть бути визнані незаконними.

Докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавста прав боржника, як сторони виконавчого провадження, щодо виконання рішення суду, з підстав, зазначених у скарзі, не встановлено.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги предмет скарги, наслідки її розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 452 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги (судовий збір, витрати на правову допомогу), покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Зважаючи на наслідки розгляду скарги, зі скаржника на користь держави підлягають стягненню 536 грн. 80 коп. судового збору за стакками судового збору станом на 01.01.2023 року, як передбачено Законом України «Про судовий збір».

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 450, 451, 452 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про судовий збір», суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Стеценко Наталії Василівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 , - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1 , на користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 (вісімдесят) коп. - судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

СУДДЯ: