ПОСТАНОВА

Іменем України

08 жовтня 2024 року м. Кропивницький

справа № 385/244/24

провадження № 22-ц/4809/1030/24

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дяченко Марина Ігорівна, на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2024 року та на додаткове рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2024 року (суддя Венгрин М.В.) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

встановив:

У лютому 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» звернулося в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 04.01.2022 між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АР-2508635), згідно якого забезпеченою є цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault Magnum 440» д.н.з. НОМЕР_1 . 21.12.2022 о 16:30 год на автодорозі «М-30», 414 км + 400 м, сполученням «Стрий-Зварине», що на території Вороновицької ОТГ Вінницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Renault Magnum 440», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «Schmitz SK024», перед виїздом не перевірив технічний стан свого автомобіля, внаслідок чого під час руху на задній лівій вісі автомобіля відірвалися колеса і здійснили зіткнення із автомобілем марки «Peugeot 3008», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався назустріч, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.3а, 2.3б Правил дорожнього руху України.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.02.2023, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП оскільки перед виїздом не перевірив технічний стан свого автомобіля, внаслідок чого під час руху на задній лівій осі автомобіля відірвалися колеса і здійснили зіткнення з автомобілем Пежо 3008, номерний знак НОМЕР_4 , порушивши п. 2.3а, 2.3.б ПДР України.

Позивач вказав, що власник транспортного засобу марки «Peugeot 3008» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 звернувся до страховика ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» з заявою про страхове відшкодування. Згідно з страховим актом ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» №2516/01/50/2022/1 від 19.06.2023 сума виплаченого страхового відшкодування ОСОБА_3 Зіяду склала 119 678,70 грн. Після проведення виплати потерпілому у страховика виникло право вимоги до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, витрат, пов`язаних з регламентною виплатою на підставі п. «г» п.п. 38.1.1 ст. 38 Закону України про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому ПАТ «СК «Еталон» звернулось з даним позовом до суду.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в сумі 119 678, 70 грн. та судові витрати, а саме 20000,00 грн - витрат на правничу допомогу, 221,04 грн - витрат на друк, копіювання та направлення документів стороні, з яких 52 грн поштові витрати, 169,40 грн витрати на друк та копіювання.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» 119678 грн 70 коп витрат на страхове відшкодування в порядку регресу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 52 грн витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, а всього грн 00 коп.

В стягненні решти витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн та витрат на друк, копіювання документів в розмірі 169,40 грн відмовлено.

Додатковим рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Дяченко М. І. про стягнення понесених судових витрат залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» 3028 гривень 00 коп сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження автомобіль перебував на момент ДТП у технічно несправному стані, позивачем не здійснено перевірку належності технічного стану ТЗ існуючим вимогам ПДР, не проведено жодних експертиз, не встановлено причинно-наслідкового зв`язку події ДТП. Крім того, вказує, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього судові витрати.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.01.2022 між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АР-2508635) згідно якого забезпеченою є цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault Magnum 440» д.н.з. НОМЕР_1 , строк дії полісу 10.01.2022 09.01.2023 (а.с.6).

21.12.2022 о 16:30 год на автодорозі «М-30», 414 км + 400 м, сполученням «Стрий-Зварине», що на території Вороновицької ОТГ Вінницького району Вінницької області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: марки «Renault Magnum 440», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «Schmitz SK024» під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем марки «Peugeot 3008», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.02.2023 в справі № 128/26/23, яка набрала законної сили 17.02.2023 встановлено, що 21.12.2022 приблизно о 16:30 год на автодорозі «М-30», 414 км + 400 м, сполученням «Стрий-Зварине», що на території Вороновицької ОТГ Вінницького району Вінницької області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Renault Magnum 440», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «Schmitz SK024», номерний знак НОМЕР_5 , перед виїздом не перевірив технічний стан свого автомобіля, внаслідок чого під час руху на задній лівій осі автомобіля відірвалися колеса і здійснили зіткнення з автомобілем марки «Peugeot 3008», номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався на зустріч, від чого автомобілі отримали механічні ушкодження. ОСОБА_1 порушив п. 2.3а та 2.3б ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 18). В дані постанові також вказано, що ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав, також його вина доводиться протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, фото таблицею, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Судом застосовано стягнення у виді штрафу.

З довідки НПУ - ідентифікатор картки ДТП № 798738 щодо ДТП 21.12.2022 о 16:30 год вбачається, що в даній ДТП, учасниками якої були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_1 порушив вимогу п. 2.3.а ПДР України порушення забезпеченості технічної справності, стану і комплектності транспортного засобу та вантажу, у зв`язку з чим щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення ААБ № 320285 за ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобіль «Peugeot 3008», д.н.з. НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження (а. с. 10-11).

Вартість ремонту автомобіль «Peugeot 3008», д.н.з. НОМЕР_3 , з урахуванням коефіцієнту зносу становить 121899,79 грн, що вбачається з ремонтної калькуляції (а.с.7-8, 14-15).

Власник транспортного засобу марки «Peugeot 3008» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 звернувся до страховика ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» з заявою про страхове відшкодування (а.с. 9, 19).

Відповідно до страхового акту № 2516/01/50/2022/1 виданого ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» за договором страхування АР-2508635 розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті ОСОБА_3 становить 119678,70 грн (а. с. 21).

Відповідно до платіжних інструкцій: № 9818 від 03.07.2023, № 9765 від 29.06.2023, № 9603 від 21.06.2023, № 9565 від 20.06.2023, № 9696 від 26.06.2023, № 9634 від 22.06.2023, № 9521 від 19.06.2023 (а.с. 12-13) та платіжних інструкцій ( безготівковий переказ в національній валюті) № 3260 від 22.09.2023, № 3188 від15.09.2023, № 3242 від 21.09.2023 (а.с. 16-17) ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» сплатило Аль-Махмуд Молхам Зіяду страхове відшкодування по договору АР-2508635 в загальному розмірі 119678,70 грн.

Встановивши дані обставини справи, суд першої дійшов висновку про задоволення позову виходячи з того, після виплати страхового відшкодування у Позивача виникло право вимоги до Відповідача на відшкодування завданої шкоди у розмірі 160 000,00 грн, відповідно до статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів.

В силу пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Закон України від 1 липня 2004 року №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-ІV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Із положень статті 3 Закону №1961-ІV слідує, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Як передбачено пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (стаття 28 Закону № 1961-ІV).

Частиною 1 статті 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту «г» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону №1961-ІV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди.

За загальним правилом шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.

Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик повинен виплатити потерпілому страхове відшкодування в порядку, передбаченому Законом №1961-ІV.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 Закону №1961-ІV, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Однією з підстав настання регресної відповідальності завдавача шкоди є визначення дорожньо-транспортної пригоди в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Зібрані докази вказують на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 , внаслідок чого потерпілому було завдано майнової шкоди. Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання з відшкодування цієї шкоди.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ «СК «Еталон».

Скориставшись своїм правом на відшкодування шкоди, Аль-Махмуд Молхам Віяду звернувся до страховика, який виплатив йому страхове відшкодування у розмірі 119 678,70 грн.

Згідно постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 06.02.2023 в справі № 128/26/23, яка набрала законної сили 17.02.2023 встановлено, що 21.12.2022 приблизно о 16:30 год на автодорозі «М-30», 414 км + 400 м, сполученням «Стрий-Зварине», що на території Вороновицької ОТГ Вінницького району Вінницької області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Renault Magnum 440», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «Schmitz SK024», номерний знак НОМЕР_5 , перед виїздом не перевірив технічний стан свого автомобіля, внаслідок чого під час руху на задній лівій осі автомобіля відірвалися колеса і здійснили зіткнення з автомобілем марки «Peugeot 3008», номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався на зустріч, від чого автомобілі отримали механічні ушкодження. ОСОБА_1 порушив п. 2.3а та 2.3б ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В дані постанові також вказано, що ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав, також його вина доводиться протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, фото таблицею, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ПАТ «СК «Еталон» має право регресної вимоги про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, до ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для відповідальності ОСОБА_1 за завдані збитки у порядку регресу не відповідають фактичним обставинам справи та чинним нормам закону.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Що стосується витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року.

У справі, що переглядається, позивач в позовній заяві просив стягнути на його користь з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн. До позовної заяви додано договір про надання професійної правничої допомоги від 28 червня 2023 року, додаткову угоду № 1 від 24 липня 2023 року , додаткову угоду № 2 від 24 липня 2023 року, клопотання про стягнення (розподілу) судових витрат в якому відображено розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, ордер на надання правничої допомоги АІ № 1538536, виданий АО «Дісп`ютс» за яким адвокат Чугуєнко Д. В.на підставі договору надає правничу допомогу ПАТ «СК «Еталон».

Судом встановлено, що наявність договірних відносин у суді першої інстанції між адвокатським об`єднанням «Дісп`ютс» та ПАТ «Еталон» підтверджується договором про надання професійної правничої допомоги від 28 червня 2023 року, відповідно до якого за цим договором адвокатське об`єднання зобов`язується вчинити від імені та за рахунок клієнта юридичні дії з метою стягнення суми заборгованості з фізичних та юридичних осіб, відповідальних за завдані збитки (далі - боржники), до яких клієнт має право зворотної вимоги відповідно чинного законодавства України.

Пунктом 2 Додаткової угоди № 1 передбачено, що у разі звернення об`єднання до суду в інтересах клієнта у справах, пов`язаних із регресним стягненням заборгованості та суброгацією, що є предметом Договору, об`єднання має право заявляти вимоги про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу.

Пунктом 3 Додаткової угоди № 1 передбачено, що сума витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції є диференційованою та залежить від суми позову та складає фіксований гонорар: а) до 10000 грн суми позову - 6000 грн; б) від 10000 до 19999 грн суми позову - 8000 грн; в) від 20000 до 39999 грн суми позову - 10000 грн; г) від 40000 до 69999 грн суми позову - 18000 грн; д) 70000 грн та більше суми позову - 20000 грн.

Пунктом 4 Додаткової угоди № 1 передбачено, що зазначений в пункті 3 Додаткової угоди №1 фіксований гонорар включає в себе виконання будь-якої роботи, необхідної для досягнення очікуваного результату, зокрема: - складення та подання позову про стягнення суми регресної заборгованості; - участі у судових засіданнях, в тому числі у режимі відеоконференції (у разі, якщо справа слухається з викликом учасників); - подання клопотань, заяв, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив, пояснень тощо до компетентного суду першої інстанції, який розглядатиме справу.

Отже, позивач відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги просив стягнути з відповідача фіксований гонорар за виконану роботу, вартість якої згідно 3 Додаткової угоди № 1 становить 20000 грн.

Суд першої інстанції при визначенні суми відшкодування виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням наданих послуг та витраченого часу на надання правничої допомоги, дійшов висновку про те, що достатнім розміром на відшкодування витрат на правничу допомогу є 10000 грн, з яким апеляційний суд погоджується та вважає вказану суму відшкодування обґрунтованою.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дяченко Марина Ігорівна, залишити без задоволення.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2024 року та додаткове рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.11.2024.

Судді:

О.А.Письменний А.М. Головань О.Л. Дуковський