Справа №639/5522/23
Провадження №2/639/217/24
08 серпня 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова
в складі: головуючого - судді Баркової Н.В.,
за участю секретаря - Кобзар І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
25.09.2023 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди кошти у розмірі 19 000,00 грн., що були сплачені позивачем згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.06.2023 року НОМЕР_4 та стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що виконуючи свої посадові обов`язки водія під час роботи у TOB «МТСМ Паливо», 11.04.2023 року відповідач здійснював перевезення товару за маршрутом Київ-Луцьк на вантажному автомобілі Renault державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується, зокрема, ТТН № П84 від 11.04.2023 року. Згідно з постановою Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА №00007160, 11.04.2023 року о 16 годині 41 хв. автомобіль Renault державний номер НОМЕР_1 був зупинений на ділянці дороги Київ-Чоп км 246+008. Під час огляду автомобіля посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті було встановлено допущене перевищення навантаження на одну вісь транспортного засобу на 5,11% (0,588 т) при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.06.2023 року НОМЕР_4 з директора ТОВ «МТСМ Паливо» було стягнуто штраф у розмірі 17 000,00 грн. Директор позивача ОСОБА_1 був вимушений сплатити штраф разом із витратами виконавчого провадження, що загалом становило 19 000,00 грн. Так, згідно ТТН № П84 від 11.04.2023 року було засвідчено, що водієм автотранспортного засобу, який 11.04.2023 року був зупинений працівниками Державної служби України з безпеки на транспорті був саме ОСОБА_2 , саме з вини ОСОБА_2 було допущено порушення приписів ПДР щодо навантаження на вісь автомобіля. Оскільки ОСОБА_2 був ознайомлений з правилами роботи на підприємстві, що засвідчує його підпис на Робочій інструкції, саме відповідач має відшкодувати ТОВ «МТСМ Паливо» сплачений директором підприємства з вини відповідача штраф у розмірі 17 000,00 грн. та витрати виконавчого провадження, які були також сплачені ОСОБА_1 . З обставинами, викладеними у даному позові позивач ознайомився у червні 2023 року, натомість ОСОБА_2 відразу після накладення стягнення Державною службою України з безпеки на транспорті у квітні 2023 року звільнився з роботи на підприємстві за угодою сторін. Як вказує позивач, посилаючись на положення ч.1 ст. 130, ч.1 ст. 137 КЗпПУ, предметом даного спору є саме відшкодування прямої дійсної шкоди, фактично завданої діями ОСОБА_2 ТОВ «МТСМ Паливо» в особі директора підприємства, а тому відсутні підстави для врахування ступеню вини працівника і тієї конкретної обстановки, за якої шкоду було заподіяно.
У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.09.2023 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів. Призначено судове засідання на 13.12.2023 року о 12 годині 00 хвилин в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова.
05.12.2023 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі №639/5522/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задоволено. Забезпечено проведення подальших судових засідань в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представнику позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , який зареєстрований у системі «EasyCon» за наступними реквізитами: електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_1
Разом з тим, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.12.2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення даної ухвали.
На виконання ухвали суду від 13.12.2023 року позивачем вказані недоліки були усунуті, подана уточнена позовна заява та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.12.2023 року прийнято до розгляду уточнений позов та продовжено розгляд по суті цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, призначивши судове.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.02.2024 року клопотання позивача ОСОБА_1 про виклик свідків у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задоволено. Викликано в судове засідання свідка: ОСОБА_4 .
21.03.2024 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надав на адресу суду додаткові пояснення по справі, в яких просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В подальшому 16.04.2024 року ОСОБА_3 подав письмову заяву про те, що він не є представником ОСОБА_1 у даній справі та відкликає надані ним пояснення по суті спору та просить їх не враховувати (а.с.80,81)
У судове засідання 08.08.2024 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив прийняти суд відмову від допиту свідка ОСОБА_4 , явку якого до сулу забезпечити неможливо, та розглянути справу у відсутність позивача за наявними матеріалами справи, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_2 , згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.08.2024 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до наказу директора ТОВ «МТСМ Паливо» від 13.12.2022 року ОСОБА_2 прийнято на посаду водія автотранспортних засобів категорії СЕ з 14.12.2022 року за основним місцем роботи з посадовим окладом 8 000,00 грн. на місяць (а.с. 9).
14.12.2022 року ОСОБА_2 ознайомлений з робочою інструкцією, яка визначає функціональні обов`язки, права та відповідальність водія автотранспортних засобів категорій СЕ і затверджена директором ТОВ «МТСМ Паливо» 01.12.2022 року (а.с. 5-9).
Відповідно до п. 2.13. вказаної Робочої інструкції водій ТОВ «МТСМ Паливо» контролює правильність завантаження, розміщення та закріплення вантажів (зокрема, швидкопсувних, небезпечних, великовагових, великогабаритних) у кузові. Ні в якому разі не допускає розміщення вантажу всередині кузова таким чином, щоб вага розподілялась лише на одну вісь з перевищенням допустимих норм (відповідальність за порушення чого визначена п. 22.5 ПДР), для чого особисто контролює розміщення вантажу.
Згідно з п. 4.5. Робочої інструкції, водій TOB «МТСМ Паливо» власними коштами сплачує штрафи за порушення вимог правил дорожнього руху та вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, що сталися з вини водія. Вина водія встановлюється відповідно до норм чинного законодавства України, внутрішніми документами ТОВ «МТСМ Паливо», зокрема положеннями даної Інструкції.
Згідно з Товарно-транспортною накладною №П84 від 11.04.2023 року на автомобілі Renault державний номер НОМЕР_1 , перевізник TOB «МТСМ Паливо», водій ОСОБА_5 , було розміщено вантаж, параметри якого вказані в ТТН(а.с.13).
Згідно з наказом директора ТОВ «МТСМ Паливо» від 24.04.2023 року на підставі заяви ОСОБА_2 водія автотранспортних засобів категорії СЕ звільнено 25.04.2023 року за угодою сторін, пункт 1 частини першої статті 36 КЗпП України з виплатою компенсації за 9 календарних днів щорічної основної відпустки (а.с.10).
Судом задоволено клопотання позивача про відмову від допиту свідка ОСОБА_4 .
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України та відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права;2) визнання правочину недійсним;3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення;5) примусове виконання обов`язку в натурі;6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення;8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
Відповідно до змісту ч.1 ст. 137 КЗпП України, суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений.
Як було вказано у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це - наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
В даному випадку, як вбачається зі змісту позову, ОСОБА_1 звернувся до суду як фізична особа, а не як директор TOB «МТСМ Паливо» в інтересах вказаного товариства і просить стягнути на свою користь шкоду, спричинену відповідачем ОСОБА_2 під час здійснення ним трудових обов`язків як працівника TOB «МТСМ Паливо». Отже в даному випадку вимога позивача як фізичної особи про відшкодування йому шкоди не може бути обґрунтована обставинами, на які міститься посилання в позові, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 , як фізична особа, є неналежним позивачем. При цьому жодних доказів спричинення майнової шкоди відповідачем позивачу, як фізичній особі, ОСОБА_1 не надав, а надані суду докази стосуються виключно обставин притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі постанови, яка ніким не оскаржена та виконана позивачем. Питанню спричинення шкоди підприємству TOB «МТСМ Паливо» суд оцінки не надає, оскільки це виходить за межі позовних вимог, що розглядаються.
Враховуючи викладене, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задоволенню не підлягає у повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судовий збір на користь позивача не стягується.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.1-18, 76-82, 95, 141, 142, 228, 229, 235, 244, 245, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 440, 450, 1164-1167 ЦК України, ст. 130, 137 КЗпП України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повне рішення складено 13.08.2024 року.

Суддя Н.В. Баркова