Справа № 932/3772/24
Провадження № 2/932/1624/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді - Куцевола В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпровського районного управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просив суд:

-стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 спричинену моральну шкоду в сумі 201 854,86 грн.;

-витрати по сплаті судового збору стягнути з ГУНП в Дніпропетровській області та Дніпровського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що 22.09.2021, ним, до ГУ НП в Дніпропетровській області, було направлено запит щодо надання публічної інформації, на який останнім було надано відповідь.

Рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 (справа №160/18236/21) визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає в неналежній відповіді на запит ОСОБА_1 від 22.09.2021 та зобов`язано ГУНП в Дніпропетровській області надати запитувану інформацію.

З огляду на те, що ГУНП в Дніпропетровській області своєю протиправною бездіяльністю, яка полягала в неналежній відповіді на запит ОСОБА_1 від 22.09.2021 завдало йому моральну шкоду, останній вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом.

Відповідачем ГУНП в Дніпропетровській області, було надано відзив, доводи викладені в якому зводяться до незгоди з заявленими вимогами. Так, зазначено про те, що позовна заява не містить обґрунтування розміру моральної шкоди, а також посилання на конкретне її вираження.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Куцевола В.В. від 03.05.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю приписам ЦПК України.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Куцевола В.В. від 10.06.2024, у зв`язку з усуненням недоліків зазначених в ухвалі від 03.05.2024, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне, зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що відповідно до копії рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 ухваленого за результатами розгляду справи №160/18236/21, визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає в неналежній відповіді на запит ОСОБА_1 від 22.09.2021. Зобов`язано ГУНП в Дніпропетровській області надати ОСОБА_1 повну, обґрунтовану, точну інформацію, яка запитувалася згідно пунктів 1-4 прохальної частини запиту. Вказане рішення залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.07.2022.

В позовній заяві позивач зазначає, що ГУНП в Дніпропетровській області своєю протиправною бездіяльністю, яка полягає в неналежній відповіді на його запит від 22.09.2021, завдано моральну шкоду, яка виразилася в психологічних переживаннях та стражданнях, в принижені честі та гідності перед своїми друзями, рідними та близькими людьми, також безсонниці, підриву імунітету, невпевненості та страху, і в зневірі до реформ правоохоронної системи, в розумінні незахищеності себе як громадянина України від дій (бездіяльності) співробітників поліції, розмір якої оцінюється в 201 654,86 грн.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч.ч.1 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року №4 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4 - 5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно пункту 9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У постанові ВП/ВС від 03.09.2019 у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

У постанові ВС/КЦС від 30.11.2021 у справі №296/9400/20 (провадження № 61- 13522св21) вказано, що "сам по собі факт того, що судовим рішенням визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у користування земельної ділянки, не свідчить про наявність заподіяння шкоди позивачу. Подібні висновки містяться зокрема, в постановах Верховного Суду від 06 вересня 2021 року в справі № 296/3139/20 (провадження № 61-1086св21), від 16 вересня 2020 року в справі № 243/5118/19 (провадження № 61-213св20), від 12 квітня 2019 року в справі № 686/10651/18 (провадження № 61-305св19), від 25 листопада 2019 року в справі № 686/22462/18 (провадження № 17648св19), від 31 липня 2019 року в справі № 686/22133/18 (провадження № 10591св19)".

У постанові ВС/КЦС від 01.02.2023 у справі № 215/4932/20 вказано, що «суд першої інстанції встановив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності моральної шкоди, тому зробив обґрунтований висновок, що сам по собі факт, що рішенням суду визнано протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода В. М. щодо неналежного розгляду заяви (запиту) ОСОБА_1 від 19 квітня 2019 року, не свідчить про наявність заподіяння шкоди позивачу, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 840 000 грн компенсації моральної шкоди».

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на те, що позивачем не доведено факт завдання йому моральної шкоди, а також враховуючи відсутність обґрунтування, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його буття, заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Тобто, позивачем не надано доказів того, що дії відповідача стали передумовою для психологічних переживань та страждань, в принижені честі та гідності перед друзями, рідними та близькими людьми, також безсонниці, підриву імунітету.

Крім того, суд зазначає, що позовна заява не містить обґрунтування розміру моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпровського районного управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Куцевол