Справа № 466/8603/24 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю. В.
Провадження № 22-ц/811/2972/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ніткевича А.В.

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Романчук Марії Святославівни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2024 року в складі судді Донченка Ю.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

встановив:

У серпні 2024 року представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Шимчишин Ігор Степанович звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

В підготовчому судовому засіданні суд поставив на обговорення питання про можливість надати позивачці та відповідачу строк для примирення.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, від її представника - адвоката Шимчишина І. С. надійшла заява про розгляд справи без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних в позові, просили шлюб розірвати.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Романчук М.С. просила не відмовити в задоволенні позовних вимог.

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу зупинено, надано сторонам строк для примирення 6 (шість) місяців.

Ухвалу суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Романчук Марія Святославівна, вважає такою, яка постановлена з неправильним застосуванням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що суд першої інстанції з власної ініціативи поставив на вирішення питання щодо надання терміну на примирення сторонам, оскільки в сторін від шлюбу є малолітні діти.

Крім того, позивачка в судове засідання 17.09.2024 не з`явилася, від її представника - адвоката Шимчишина І.С. надійшла заява про розгляд справи без участі позивачки та її представника, у зазначеній заяві позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних в позовній заяві, просили шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з?явився. В судовому засіданні 17.09.2024 представник відповідача - адвокат Романчук М. С. не заперечувала щодо розірвання шлюбу.

Вважає, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд не врахував, що жоден з подружжя не заявляв клопотання про надання терміну на примирення, позивач не бажає примирення та має намір розірвати шлюб, відповідач, в свою чергу, отримавши позовну заяву не подав відзив на неї та не клопотав про надання терміну на примирення.

Зазначає, що суд першої інстанції, надаючи строк для примирення подружжя та зупиняючи розгляд справи на шість місяців (максимальний термін), виходив з того, що у подружжя є малолітні діти, не звернув уваги на те, що закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, а відтак, суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін, що в даній справі не встановлено. Суд першої інстанції не може формально застосовувати інститут примирення подружжя, а тому повинен був вказати на обставини справи, які свідчать про можливість примирення сторін, однак такі в оскаржуваній ухвалі відсутні.

Просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

З матеріалів справи встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції дійшов висновку, що у зв`язку із наявністю у сторін трьох малолітніх дітей необхідно надати сторонам строк для примирення терміном на 6 місяців, оскільки є достатні підстави вважати, що між сторонами можливе примирення.

Перевіряючи оскаржувану ухвалу колегія суддів виходить з такого.

Згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду.

Суди повинні використовувати надану законом можливість вживати заходів для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Про зазначене також роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року.

За змістом ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Отже, згідно із вищенаведеними приписами закону, зупинення розгляду справи і призначення подружжю строку для примирення є диспозитивною нормою, оскільки суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства.

Статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі зокрема, у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення (п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України).

Строки на які зупиняється провадження у справі визначені статтею 253 ЦПК України.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Враховуючи обставини справи та фактичні взаємини подружжя, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про надання строку для примирення та у зв`язку з цим зупинення провадження по справі, зважаючи на той факт, що у сторін є троє неповнолітніх дітей, а тому з метою збереження шлюбу та в інтересах дітей сторонам необхідно надати строк на примирення, на термін, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції з власної ініціативи поставив на вирішення питання щодо надання терміну на примирення сторонам та те, що жоден з подружжя не заявляв клопотання про надання терміну на примирення, висновків суду не спростовують, оскільки встановивши, що у шлюбі сторін по справі народилося троє неповнолітніх дітей, при цьому кожен із подружжя не створив нової сім`ї, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з метою збереження шлюбу та в інтересах дітей сторонам необхідно надати строк на примирення, на термін, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості.

Надання судом строку для примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, не є примушуванням сторін до спільного проживання, втручанням у їх приватне життя, порушенням норм моралі, конституційних прав позивачки та відповідача, принципу добровільності шлюбу. Незгода з цим відповідача, про яку він вказує в апеляційній скарзі, не є перешкодою для вжиття судом заходів примирення сторін.

При цьому, строк, на який зупинене провадження судом першої інстанції, не перевищує загальний строк, встановлений ч. 7 ст. 240 ЦПК України.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Романчук Марії Святославівни залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 03 грудня 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк