Справа № 606/190/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Теребовля у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради про визнання права власності на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Теребовлянської міської ради, про визнання права власності на 1/5 частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог позивач вказує, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, що складається із 5 членів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належну йому 1/5 частку житлового будинку, яку прийняла донька ОСОБА_1 у встановленому законом порядку. Постановою завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, у зв"язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Посилаючись на наведене позивач, просить задовольнити позов.

Позивач у підготовче судове засдання не з"явилася, однак у позові просить розгляд спраи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Теребовлянської міської ради просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти його задоволення позову, про що надав до канцелярії суду письмову заяву.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради №09-04/18/132 від 17.07.2023 року, станом на 15.04.1991 рік у домогосподарстві колгоспного типу, яке знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 .

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що по АДРЕСА_1 , які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/5 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 12.10.2023 року, визнано за ОСОБА_7 , право власності на 3/5 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 з яких на 2/5 частки в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , та на 1/5 частку як за членом колгоспного двору. Визнано за ОСОБА_5 , право власності на 1/5 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 , як за членом колгоспного двору. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 , про визнання права власності на 1/5 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 відмовлено.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , в графі батько вказаний ОСОБА_2 , мати ОСОБА_8 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 23.05.2015 року зареєстрували шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 13.06.2016 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина за законом на належну йому 1/5 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, яку прийняла донька ОСОБА_1 у встановленому законом порядку.

Постановою завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. від 23.01.2024 року №45/02-14, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Як вбачається із постанови завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. від 23.01.2024 року №45/02-14, у справах Теребовлянської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №355/2016 за заявою спадкоємця за законом доньки померлого - ОСОБА_1 , та є відмова від дружини померлого ОСОБА_8 та сина ОСОБА_3 , інших спадкоємців за законом немає.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з нормами ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно довимог ч.1ст.1261 ЦПК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_2 .

Таким чином, позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 успадкувала належну йому частку будинковолодіння. Однак, оформити спадкових прав у нотаріальної конторі не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на 1/5 частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 82, 392,1217, 1218, 1261, 1268- 1270 Цивільного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради про визнання права власності на житловий будинок задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду .

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка