Справа № 199/6988/23
(2/199/317/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

26.02.2024

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (заочний розгляд справи) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа «117» Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними та про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач має пільги щодо сплати судового збору (є учасником бойових дій) та звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що він з 30 серпня 2021 р. працевлаштований до Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа «117» Дніпровської міської ради, про що виданий наказ про призначення на посаду вчителя інформатики за сумісництвом від 26.08.2021 року №58-к/тр. На початок навчального року позивач викладав навчальний предмет інформатику з навантаженням 9 (дев`ять) годин, та навчальні уроки проходили у двох групах одночасно у всіх класах.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, відповідно до Кодексу законів про працю України, Закону України «Про освіту» та Наказу Міністерства освіти «Про затвердження інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти» від 15.04.1993 року №102, він мав право на виплату надбавки розміром 50 (п`ятдесят) відсотків до заробітної плати, оскільки за час його роботи за сумісництвом вчителем інформатики він проводив заняття з інформатики по 9 годин на тиждень у двох групах одночасно. Позивач звернувся через електронне звернення до Дніпровської міської ради з цього питання та отримав відповідь, в якій зазначалося про те, що заклади освіти мають автономію у прийнятті рішень та для врегулювання даного питання потрібно звернутися до керівника закладу освіти.

Оскільки з моменту працевлаштування надбавки розміром 50 (п`ятдесят) відсотків до заробітної плати не було, враховуючи, що на усні звернення позивача директорка КЗО «Середня загальноосвітня школа №117» ДМР не відповідала, позивач звернувся з письмовою заявою від 15.02.2022 р. за вх. №126, однак відповіді відповідача не отримав. Також позивач звертався через електронне звернення до Дніпровської міської ради з цього питання та отримав відповідь, в якій зазначалося про те, що заклади освіти мають автономію у прийнятті рішень та що позивач не претендує на виплату надбавки розміром 50 (п`ятдесят) відсотків до заробітної плати.

На переконання позивача, оскільки він був прийнятий на роботу 30.08.2021 року та з 01.09.2021 р. проводив заняття по 9 годин на тиждень у двох групах одночасно, то невиплата йому щомісячної матеріальної допомоги за програмою «Молодий педагог» протягом трьох років з моменту прийняття на посаду є неправомірною.

Позивач у позові заявив наступні вимоги:

1.визнати протиправними дії Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №117» Дніпровської міської ради () щодо невиплати надбавки до заробітної плати розміром 50 відсотків за роботу вчителем інформатики у двох групах одночасно, відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 15.04.1993 року №102;

2.зобов`язати Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа №117» Дніпровської міської ради () виплатити надбавку до заробітної плати розміром 50 відсотків за роботу вчителем інформатики у двох групах одночасно, відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 15.04.1993 року №102.

Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 280 ЦПК України).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, встановлено, що з 30 серпня 2021 р. позивач працевлаштований до Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа «117» Дніпровської міської ради, про що виданий наказ про призначення на посаду вчителя інформатики за сумісництвом від 26.08.2021 року №58-к/тр, що підтверджується відповідною копією наказу, яка надана позивачем.

У зазначеному наказі допущено описку при зазначенні дати (року) прийняття ОСОБА_2 на роботу: правильною є 30.08.2021 р., адже сторони визнають, що позивач прийнятий на роботу до відповідача з 30 серпня 2021 року на посаду вчителя інформатики за сумісництвом.

Наказом від 26.08.2021 року за №58-к/тр позивачу встановлено наступні надбавки: надбавку за вислугу років - 0% (педагогічний стаж 0 р. 0 м. 0 дн.); надбавку за престижність праці 20%.

Надбавки в розмірі 50 (п`ятдесят) відсотків до заробітної плати позивачу не було встановлено.

Позивач 15.02.2022 р. звернувся з письмовою заявою до директора КЗО СШ №117 ДМР Мусієнко Т.Я., в якій просив виплатити йому надбавку в розмірі 50% до заробітної плати за період з 01.09.2021 р. по 31.10.2021 р., перерахувати йому середньомісячну заробітну плату, як військовослужбовцю, після підписання контракту з урахуванням даної надбавки, починаючи з 01.11.2021 р.

Суду не надано доказів про отримання позивачем від відповідача відповіді на зазначену вище заяву.

16.12.2021 р. на електронне звернення позивача, яке надійшло на офіційний веб-сайт Дніпровської міської ради, позивачу надіслана відповідь за вих. №Р-68/0-1/09-21, в якій роз`яснено, що відповідно до ст. 23 Закону України «Про освіту» закладам загальної середньої освіти гарантовано кадрову автономію. Розподіл годин педагогічного навантаження здійснюється керівником закладу загальної середньої освіти за погодженням з головою первинної профспілкової організації на підставі пункту 3 розділу І Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти і науки від 15.04.1993 р. №102 (зі змінами). Оплата праці педагогічних працівників, які працюють за сумісництвом, врегульована підрозділом 5 пункту 14, розділу ІІІ Інструкції. Для вирішення зазначеного у зверненні питання ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до керівника закладу загальної середньої освіти.

Позивач надсилав електронне звернення до Дніпровської міської ради, та 19.12.2022 р. у відповіді за вих. №Р-23/0-1/09-22 ОСОБА_3 повідомлено про те, що за період з 01.09.2021 р. по 01.11.2021 р. йому нараховувалася та виплачувалася заробітна плата в повному обсязі відповідно до тарифікації та Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України від 15.04.1993 р. №102 (зі змінами).

Згідно з відповіддю від 19.12.2022 р. (вих. №Р-23/0-1/09-22), відповідно до тарифікації педагогічних працівників на 2021/2022 навчальний рік тижневе навантаження ОСОБА_1 складало 9 годин: 5-9 класи - 8 годин, 10-11 класи - 1 година, що передбачено пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 р. №245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій». З 01.11.2021 р. ОСОБА_1 був увільнений на військову службу за контрактом до Збройних Сил України.

Позивач наполягає на порушенні його трудових прав, які порушені відповідачем невиплатою позивачу надбавки до заробітної плати розміром 50 відсотків за роботу вчителем інформатики у двох групах одночасно, відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 15.04.1993 року №102.

Процесуальні дії у справі:

-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.08.2023 р. відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Правовідносини між учасниками справи вникли із спору про право позивача на надбавку до заробітної плати в розмірі 50 (п`ятдесят) відсотків до заробітної плати, яке відповідачем не визнається.

Дослідивши докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 21 КЗпП України встановлено, що трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про освіту», держава гарантує академічну, організаційну, фінансову і кадрову автономію закладів освіти.

Обсяг автономії закладів освіти визначається цим Законом, спеціальними законами та установчими документами закладу освіти.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про освіту», керівник закладу освіти здійснює безпосереднє управління закладом і несе відповідальність за освітню, фінансово-господарську та іншу діяльність закладу освіти.

Державні гарантії педагогічним і науково-педагогічним працівникам визначені у ст. 57 Закону України «Про освіту», зокрема держава забезпечує педагогічним і науково-педагогічним працівникам диференціацію посадових окладів (ставок заробітної плати) відповідно до кваліфікаційних категорій, встановлення підвищених посадових окладів (ставок заробітної плати) за педагогічні звання, надбавок за почесні звання, доплат за наукові ступені та вчені звання.

У рішенні по справі "Кечко проти України" від 08.11.2005 р. (Заява N63134/00) Європейський суд за прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення).

Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, яка затверджена наказом Міністерства освіти України від 15.04.93 р. N102 за погодженням з Мінпраці, ЦК профспілки працівників освіти і науки України, Мінфіном, установам і закладам освіти надано право вирішувати такі

питання в галузі організації та оплати праці:

-затверджувати структуру й штати, встановлювати посадові оклади й ставки заробітної плати згідно з розрядами Єдиної тарифної сітки, визначеними цією Інструкцією, без дотримання середніх окладів і без урахування співвідношень чисельності керівників і спеціалістів у межах утвореного в установленому

порядку фонду заробітної плати (фонду оплати праці);

-встановлювати надбавки за високі творчі й виробничі досягнення залежно від особистого внеску кожного працівника в межах фонду заробітної плати (фонду оплати праці);

-встановлювати працівникам доплати за суміщення професій (посад), розширення зони обслуговування чи збільшення обсягів виконуваних робіт (вихователям і помічникам вихователів дитячих дошкільних закладів за перевищення планової наповнюваності груп), а також за виконання поряд з основною роботою обов`язків тимчасово відсутніх працівників без обмеження розмірів цих доплат та

переліків суміщуваних професій (посад) за рахунок і в межах фонду заробітної плати (фонду оплати праці) та ін.

Конституційний Суд України у рішенні від 09 лютого 1999 р. №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначає, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Виходячи з вищенаведеного, встановлювати надбавки за високі творчі й виробничі досягнення залежно від особистого внеску кожного працівника в межах фонду заробітної плати (фонду оплати праці) є правом установ і закладів освіти, тобто прийняття даного рішення є автономією закладу освіти, тобто віднесено до дискреційних повноважень їх керівників.

Як встановлено судом, позивачу таку надбавку не було встановлено, оскільки її встановлення є правом, а не обов`язком відповідача, відповідач діяв відповідно до умов передбачених, трудовим законодавством, зокрема відповідно до Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, яка затверджена наказом Міністерства освіти України від 15.04.93 р. N102 за погодженням з Мінпраці, ЦК профспілки працівників освіти і науки України, Мінфіном, тому не можна вважати такі дії відповідача протиправними. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для висновку про порушення прав позивача з боку відповідача, які підлягали би захисту судом, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264-265, 273, п. 2 ч. 1 ст. 274, ст.ст. 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа «117» Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними та про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Дата складення повного судового рішення 26.02.2024 р.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Спаї