Провадження № 22-ц/811/1834/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м.Львів

Справа № 461/10708/23

Провадження № 22-ц/811/1834/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_4 , подану її представником ОСОБА_5 , на ухвалу Галицького районного суду міста Львова, постановлену у м. Львові 27 грудня 2023 року у складі судді Волоско І.Р. у справі за поданням старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Радченко Олени Олегівни, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,-

встановив:

21 грудня 2023 року старший державний виконавець Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Радченко О. О. звернулася до суду з поданням, у якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань щодо виконання рішення суду. В обґрунтування подання посилається на те, що на виконанні у Галицькому відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження №73260446 з виконання виконавчого листа №461/7966/17, виданого 9 лютого 2018 року, про зобов`язання ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_6 ; встановити графік зустрічей ОСОБА_2 з сином ОСОБА_6 : 1 (перша) та 3 (третя) субота та неділя місяця з 11.00 год. до 13.00 год.; з 15.00 год. до 18.00 год. у зимовий час; 1 (перша) та 3 (третя) субота та неділя місяця з 11.00 год. до 13.00 год. з 15.00 год. до 20.00 год. у літній час. Вказує, що 8 листопада 2023 року на адресу боржника направлено вимогу державного виконавця про виконання рішення суду та було призначено побачення з дитиною. 24 листопада 2023 року державному виконавцю стало відомо, що боржник разом з дитиною перебуває за кордоном, про що було складено відповідний акт. 27 листопада 2023 року державний виконавець здійснив вихід за адресою проживання боржника: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою боржника не було, про що складено акт. Вказує, що 27 листопада 2023 року на адресу Галицького ВДВС у м. Львові надійшла заява ОСОБА_2 про те, що побачення з дитиною, які було призначено на 18 та 19 листопада 2023 року, не відбулися, про що 28 листопада 2023 року державним виконавцем було складено відповідний акт. Зазначає, що 6 грудня 2023 року на адресу Галицького ВДВС у м.Львові надійшла заява ОСОБА_2 про те, що побачення з дитиною, які було призначено на 2 та 3 грудня 2023 року, не відбулися, про що державним виконавцем було складено відповідний акт від 7 грудня 2023 року. В ході виконання виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 13 400 грн., постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 69 грн., постанову про накладення штрафу у розмірі 1 700 грн. та постанову про накладення штрафу у розмірі 3 400 грн. за повторне невиконання рішення суду. Таким чином у боржника виникла заборгованість в розмірі 18 569 грн. На запит виконавця Державною прикордонною службою України №180743238 від 9 листопада 2023 року повідомлено про те, що ОСОБА_4 у період з 7 по 9 листопада 2023 року не перетинала державний кордон України. Рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення, що є підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 27 грудня 2023 року подання задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 до виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду та виконання згідно виконавчого листа № 461/7966/17 від 9 лютого 2018 року щодо зобов`язання ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалу суду через свого представника ОСОБА_7 оскаржила ОСОБА_4 . В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання. Зазначає, що у звязку введенням воєнного стану в Україні, існування загрози життю та здоровю дитини через масові ракетні обстріли, 27 лютого 2022 року ОСОБА_4 разом із сином виїхали до Чорногорії, де отримали тимчасовий захист та знаходяться станом на день подачі апеляційної скарги. Вказує, що на сьогодні дитині безпечніше залишатись з матірю у Чорногорії у стійкому та безпечному середовищі. Зазначає, що ОСОБА_2 було відомо, де перебуває син. ОСОБА_4 не чинила жодних перешкод у спілкуванні батька із сином, оскільки не змінювала номер мобільного телефону, тому у ОСОБА_2 є доступ до спілкування з сином за допомогою будь-якого додатка чи месенджера у форматі відеозв`язку. З 27 лютого 2022 року ОСОБА_4 жодного разу не перетинала кордон України з метою в`їзду. Стверджує, що 8 листопада 2023 року на адресу боржника направлено вимогу державного виконавця про виконання рішення суду та призначено побачення з дитиною (в матеріалах виконавчого провадження немає жодного підтвердження належного інформування ОСОБА_4 про дії виконавця). 24 листопада 2023 року державному виконавцю стало відомо, що боржник разом з дитиною перебуває за кордоном, про що було складено відповідний акт. ОСОБА_4 продовжує перебувати разом із сином за кордоном для того, щоб забезпечити йому безпечну ситуацію для його фізичного та психічного здоров`я. Воєнний стан продовжується у зв`язку з тим, що агресія проти України триває, але у цьому конкретному випадку найкращим інтересам дитини відповідає перебування дитини разом з матір`ю. У період воєнного стану діють особливі умови на вивезення дітей. Дитина до 16 років має право залишати територію України у супроводі одного з батьків без згоди на це іншого. З 16 років дитина має право самостійно перетинати кордон. І те, що під час воєнного стану батько не давав дозволу на виїзд дитини, зовсім не означає, що її вивезено з України незаконно, оскільки такі дії вживались в терміновому порядку з метою збереження життя та здоров`я дитини. Вказує, що повернення дитини з-за кордону може бути небезпечним для її життя та не відповідати її інтересам, Питання про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України вирішувалось Галицьким районним судом м. Львова без участі державного виконавця, який звернувся з таким поданням до суду, що суперечить вимогам ч. 6 ст. 441 ЦПК України. Відсутність старшого державного виконавця у судовому засіданні, що позбавило суд першої інстанції можливості оглянути та дослідити у встановленому процесуальним законом порядку матеріали виконавчого провадження та перевірити належним чином факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду. Зазначає, що у ОСОБА_4 не було наміру ухилятись від виконання рішення суду, оскільки виконавче провадження розпочате значно пізніше перетину нею кордону. У матеріалах справи відсутні докази про належне отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, як і інших документів. Окрім того, державним виконавцем не надано доказів, що боржник, маючи закордонний паспорт, має намір виїжджати за межі України саме з метою ухилитися від виконання покладених на неї судовим рішенням зобов`язань. У рішенні Галицького районного суду м. Львова від 9 лютого 2018 року у справі №461/7966/17 не визначено місця зустрічей батька з дитиною.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

При постановленні оскарженої ухвали суд першої інстанції виходив з такого.

Згідно із ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин 1-4 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження № 73260446 з виконання виконавчого листа №461/7966/17, виданого 9 лютого 2018 року, про зобов`язання ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_6 ; встановити графік зустрічей ОСОБА_2 з сином ОСОБА_6 : 1 (перша) та 3 (третя) субота та неділя місяця з 11.00 год. до 13.00 год.; з 15.00 год. до 18.00 год. у зимовий час; 1 (перша) та 3 (третя) субота та неділя місяця з 11.00 год. до 13.00 год. з 15.00 год. до 20.00 год. у літній час.

8 листопада 2023 року на адресу боржника направлено вимогу державного виконавця про виконання рішення суду та було призначено побачення з дитиною.

24 листопада 2023 року державному виконавцю стало відомо зі слів стягувача про те, що боржник разом з дитиною перебуває за кордоном, про що було складено відповідний акт.

27 листопада 2023 року державний виконавець здійснив вихід за адресою проживання боржника: АДРЕСА_1 , проте за вказаною адресою боржника не вдалось застати, про що складено акт.

27 листопада 2023 року на адресу Галицького ВДВС у м. Львові надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про те, що побачення з дитиною, які було призначено на 18 та 19 листопада 2023 року, не відбулися, про що державним виконавцем було складено відповідний акт від 28 листопада 2023 року.

6 грудня 2023 року на адресу Галицького ВДВС у м. Львові надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про те, що побачення з дитиною, які було призначено на 2 і 3 грудня 2023 року, не відбулися, про що державним виконавцем було складено відповідний акт від 7 грудня 2023 року.

В ході виконання виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 13 400 грн., постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 69 грн., постанову про накладення штрафу у розмірі 1 700 грн. та постанову про накладення штрафу у розмірі 3 400 грн. за повторне невиконання рішення суду. Таким чином у боржника виникла заборгованість у розмірі 18 569 грн.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

На запит виконавця Державною прикордонною службою України №180743238 від 9 листопада 2023 року повідомлено про те, що боржник ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 7 по 9 листопада 2023 року не перетинала державний кордон України.

Боржник ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон Серії НОМЕР_1 , виданий 26 травня 2016 року Галицьким районним відділом у місті Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області.

З урахуванням того, що рішення суду до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність задоволення подання про обмеження виїзду боржника за межі України.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з врахуванням наступного.

За приписами п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Відповідно до статті 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за наявності на це підстав.

У справі «Soering vs UK» Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 760/1293/17 (провадження № 61-11718св19).

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Докази того, що за час, який минув з дня постановлення ухвали про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, нею здійснені належні дії для виконання рішень суду та змінились обставини, за існування яких покладено на неї зазначене обмеження, відсутні.

Заявником не було надано доказів на підтвердження існування виключних обставин, за яких доцільним є скасування тимчасових заходів обмеження у праві виїзду за кордон, а тому підстави для скасування тимчасового обмеження відсутні.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон відповідає практиці Європейського суду з прав людини, а саме рішенням у справах: «Гочев проти Болгарії» («Gochev v.Bulgaria»), «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), «Рінер проти Болгарії».

З урахуванням встановленого, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржена ухвала відповідає вимогам закону. Висновки суду першої інстанції не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскарженої ухвали не встановлені.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , подану її представником ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 27 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено і підписано 4 листопада 2024 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ___________ Ю.Р Мікуш _______________Р.В. Савуляк