КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/11161/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів - Мазурик О. Ф., Желепи О. В.

при секретарі Гайдаєнко В. С.

за участі представника ОСОБА_1 - адвоката Ткаченко Н. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ткаченко Наталії Володимирівни, в інтересах ОСОБА_1 ,

на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області

у складі судді Василишина В. О.

від 28 березня 2024 року

у цивільній справі № 361/6552/20 Броварського міськрайонного суду Київської області

за скаргою ОСОБА_1

про визнання протиправними дії Макарівського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а також про зобов`язання вчинити дії, у виконавчому провадженні № НОМЕР_2,

стягувач ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання протиправними дії Макарівського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а також про зобов`язання вчинити дії, у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, стягувач ОСОБА_3 .

В обґрунтування скарги вказував, що у провадженні Макарівського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 по примусовому виконанню виконавчого листа № 361/6552/20, виданого 04 лютого 2022 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення заборгованості зі сплати аліментів з ОСОБА_1 у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

19 квітня 2023 року старшим державним виконавцем Пустовойт С. М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та утримання із заробітної плати щомісячно 50 % доходу.

10 квітня 2023 року до військової частини НОМЕР_1 , з якою у трудових відносинах перебуває боржник, державним виконавцем направлено вимогу із запитом щодо розміру заробітної плати ОСОБА_1

19 квітня 2023 року до військової частини направлено вимогу щодо перерахування до особливого його розпорядження на певні реквізити коштів на відшкодування аліментів за виконавчим листом.

Станом на 01 квітня 2023 року державним виконавцем складено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у розмірі - 321 343 грн 62 коп.

Вважає, що вказаний розрахунок складений з порушенням вимог діючого законодавства України та підлягає перерахунку оскільки у період з 20 березня 2022 року по 06 грудня 2022 року ОСОБА_1 перебував у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України, нараховану заробітну плату та будь-які інші доходи не отримував. За наказами командира військової частини НОМЕР_1 100 % всіх належних виплат майора ОСОБА_1 отримував його батько ОСОБА_4 на свій рахунок. Додаткова винагорода ОСОБА_1 мала тимчасовий характер та виплачувалася тільки у зв`язку з перебуванням у полоні. Тобто у період з 20 березня по 06 грудня 2022 року правові підстави включати до сукупного доходу боржника тимчасове грошове забезпечення за його перебування у полоні, враховуючи той факт, що він його не отримував, у виконавця відсутні.

Відповідно вказані суми не можуть враховуватися при розрахунку боргу по оплаті аліментів.

Крім того, вказував на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 народилася друга дитина, ОСОБА_5 , з 14 лютого 2023 року боржник перебуває у зареєстрованому шлюбі. У дружини ОСОБА_1 від першого шлюбу є дитина, якій встановлений діагноз «атиповий аутизм». Батько цієї дитини помер. Таким чином, на утриманні у боржника на теперішній час перебуває додатково ще три особи. Дії державного виконавця по розрахунку суми заборгованості по аліментам є неправомірними, та такими, що порушують законні права боржника на нормальне існування та життєзабезпечення.

Посилаючись на викладене, просив задовольнити скаргу та визнати неправомірними дії державного виконавця щодо відмови у проведенні перерахунку суми заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_2; визнати незаконним та скасувати розрахунок заборгованості по аліментах, складений державним виконавцем у виконавчому провадженні № НОМЕР_2; зобов`язати державного виконавця ОСОБА_6 провести перерахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 по примусовому виконанню виконавчого листа № 361/6552/20, виданого 04 лютого 2022 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення заборгованості за сплати аліментів з ОСОБА_1 , виходячи з фактичного доходу, отриманого скаржником після відрахування податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2024 року відмовлено в задоволенні скарги.

В апеляційній скарзі адвокат Ткаченко Н. В., в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення скарги в повному обсязі.

Вважає, що розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, наявний в матеріалах ВП № 6866800 та доданий в якості доказу разом зі скаргою до суду, складений починаючи з вересня 2020 року по 01 квітня 2023р. є невірним, адже виконавцем для визначення розрахункової суми аліментів безпідставно врахована додаткова винагорода з квітня 2022 року по грудень 2022 року, за перебування боржника в полоні (яку він не отримував).

Розрахунок за період з квітня 2022 р. по листопад 2022 року включно, прямо протирічить вимогам постанови КМУ № 1263 від 11 листопада 2022 року та підлягає скасуванню, в зв`язку з чим дії виконавця щодо відмови у здійснення перерахунку заборгованості є незаконними.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористались.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Ткаченко Н. В., в інтересах ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу щ підстав та доводів, викладених в ній.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення адвоката Ткаченко Н. В. в інтересах ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Законодавець у статті 4 ЦПК України встановив, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, а також запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункти 4, 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

За змістом ст. 129, 129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив із того, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (частина перша статті 195 СК України). Постановою Кабінету Міністрів України№ 146від 26лютого 1993року затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб (далі - Перелік № 146). З військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом (пункт 8 Переліку № 146). Пункт 8 переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, доповнений після слів «З усіх видів грошового забезпечення» словами «інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується за період воєнного стану». Посилання боржника на перебування на його утриманні чотирьох осіб не є підставою для проведення перерахунку розміру заборгованості, фактично є підставою для звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 04 лютого 2022 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 361/6552/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Макарівському відділі державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання вищевказаного виконавчого листа № 361/6552/20, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 04 лютого 2022 року.

Постановою старшого державного виконавця Макарівського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пустовойт С. М. від 16 лютого 2022 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 квітня 2023 року боржнику ОСОБА_1 нараховано заборгованість по аліментах у розмірі 321 343 грн 62 коп. З розрахунку заборгованості вбачається, що за період з вересня 2020 року по березень 2023 року боржником не здійснено жодної сплати аліментів.

10 квітня 2023 року на адресу військової частини НОМЕР_1 направлено вимогу виконавця щодо надання підтверджуючих документів заробітної плати за 1 квартал 2023 року.

Постановою старшого державного виконавця Макарівського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пустовойт С. М. від 19 квітня 2023 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує у військовій частині НОМЕР_1 .

19 квітня 2023 року старшим державним виконавцем Макарівського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пустовойт С. М. на адресу військової частини НОМЕР_1 направлено вимогу виконавця про перерахування заборгованості по аліментах та аліменти.

10 травня 2023 року представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_8 направила до Макарівського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про проведення перерахунку аліментів.

Листом від 02 червня 2023 року в.о. начальника Макарівського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Булашенко В. повідомила стороні боржника про відсутність правових підстав для проведення перерахунку заборгованості по аліментах, так як розрахунок заборгованості проведений на підставі відповіді податкової служби про джерела та суми доходів, та розміри утриманого податку з доходів.

Звертаючись до суду з вказаною скаргою, боржник зазначав, що у період з 20 березня 2022 року по 06 грудня 2022 року він перебував у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України, заробітну плату та будь-яких доходів не отримував.

З наявної у матеріалах справи довідки № 33/7-с-573д від 11 квітня 2023 року, виданої Службою безпеки України слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно у період з 20 березня 2022 року по 06 грудня 2022 року перебував у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України. 06 грудня 2022 року ОСОБА_1 звільнений.

Згідно з наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 24 квітня 2022 року, 14 травня 2022 року, 13 червня 2022 року, 06 липня 2022 року, 03 серпня 2022 року, 02 вересня 2022 року, 03 жовтня 2022 року, 02 листопада 2022 року, 02 грудня 2022 року 100 % всіх належних виплат майора ОСОБА_1 захопленого у полон необхідно здійснювати його батьку ОСОБА_4 за визначеними реквізитами.

Відповідно до довідки про доходи № 620/649 від 23 квітня 2023 року за період з 01 серпня 2022 року по 31 грудня 2022 року ОСОБА_1 нараховано 660 369 грн 52 коп. На період перебування у полоні додаткову винагороду на період військового стану отримував батько ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що ОСОБА_1 здійснювалося нарахування та виплата всіх належним сум. Перерахунок коштів на користь батька ОСОБА_4 , суд вважав належним отриманням їх саме боржником ОСОБА_1 , а тому доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не отримував грошові кошти перебуваючи у полоні, не заслуговують на увагу та спростовуються наявним в матеріалах справи доказами.

Згідно з частинами першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 8 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №146 від 26 лютого 1993 року (далі - Перелік) в редакції від 16.02.2022 року, передбачено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022року № 168 (в редакції від 07.07.2022 року) «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям, під час дії воєнного стану» установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

У пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.

Разом із тим, у п. 12 Переліку додаткова винагорода, що виплачується в порядку визначеному Постановою №168, не була визначена як виплата, з якої не провадиться утримання аліментів.

Отже, виплата визначеної п. 8 Постанови № 168 додаткової винагороди пов`язана з існування відповідних підстав (несення служби, перебування в полоні тощо), за яких така виплата призначається, часом не обмежена, здійснюється на постійній основі та є грошовим забезпеченням, що підлягає включенню до сум з яких утримуються аліменти.

Наведене підтверджується подальшими змінами, що були внесені до п. 8, за змістом якого у діючій з 11.11.2022 року редакції з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Фактично Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2022 року № 1264 лише підтверджено необхідність стягнення аліментів з урахуванням додаткової винагороди.

Таким чином, колегія суддів суду не вбачає жодних підстав вважати, що законодавець, маючи на меті належне забезпечення дитини для її повноцінного духовного та фізичного розвитку, міг з будь-яких причин не охоплювати аліментними зобов`язаннями додаткову винагороду на період воєнного стану. Внесенням відповідних змін 16 листопада 2022 року законодавець лише конкретизував перелік видів грошового забезпечення, із яких справляється нарахування аліментів, задля усунення проблемних питань при нарахуванні аліментів, а не «створив» новий вид доходів, який раніше таким не визнавав.

Отже додаткові виплати, які нараховувались та виплачувались боржнику по аліментам відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» до 16 листопада 2022 року не є одноразовим нерегулярним видом грошового забезпечення, мали постійний характер та відносились до видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей батьків, інших осіб. Доводи апеляційної скарги у цій частині є помилковими.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2024 року № 209/3260/13-ц, провадження № 61-11541св23.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваній ухвалі, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Ткаченко Наталії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 09 серпня 2024 року.

Судді Є. П. Євграфова

О. В. Желепа

О. Ф. Мазурик