Справа № 946/8291/19
Провадження № 6/946/128/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Калєвій С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ізмаїлі заяву акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу та видачу дублікату виконавчого документу №946/8291/19, виданого 15 вересня 2020 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області по цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №OD34AU07100027 від 16.10.2006 року, яка станом на 04.10.2019 року становить суму у розмірі 1365,96 доларів США, що за курсом 25,23 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.08.2019 року складає 34463,17 грн., яка складається з: 1050,74 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 315,22 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Також, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 960,50 грн., з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 960,50 грн.

15.09.2020 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області по зазначеній справі був виданий виконавчий лист.

02.04.2024 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу та видачу дублікату виконавчого документу №946/8291/19, виданого 15.09.2020 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області по цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги заяви тим, виконавчий документ до АТ КБ «ПриватБанк» не надходив, тобто, його було втрачено при пересилці, а пошуки не призвели до позитивного результату.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій вказав, що просить розглянути заяву у його відсутність, просить суд задовольнити заяву у повному обсязі.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в тому числі, заяв чи клопотань по справі суду не надали.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 442 ЦПК України.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статті 18 ЦПК України, в редакції чинної на час звернення стягувача до суду з заявою, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом

Частинами 1,2 статті 12 «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Пунктом 17.4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України в редакції від 07 січня 2018 року передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №OD34AU07100027 від 16.10.2006 року, яка станом на 04.10.2019 року становить суму у розмірі 1365,96 доларів США, що за курсом 25,23 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.08.2019 року складає 34463,17 грн., яка складається з: 1050,74 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 315,22 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Також, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 960,50 грн., з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 960,50 грн.

Відповідно до довідки Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Міністерства юстиції України від 02.02.2023 року №7797 державним виконавцем було завершено виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» по виконавчому листу №946/8291/19 від 15.09.2020 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом та було повернуто 27.01.2021 року на підставі п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» на адресу стягувача: м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги,50.

Згідно з п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

На теперішній час заборгованість боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перед банком не погашена, отже виконавчий документ підлягає подальшому примусовому виконанню.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинної на час надання виконавчого листа, передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У пункті 1 частини 2 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Статтею 23 вказаного Закону визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Як зазначено у частинах 1 та 2 статті 24 вказаного Закону, державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Стягувач, який пропустив строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку на таке пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

При цьому, Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання, які є поважними, тому питання про поважність таких причин вирішується в кожному конкретному випадку із урахуванням обставин справи та доказів, що свідчать про неможливість подачі виконавчих листі до виконання протягом визначеного законом строку.

За таких підстав, суд дійшов висновку про те, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання пропущений з поважних причин, тому є законні підстави для його поновлення.

Частиною 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу та видачу дублікату виконавчого документу №946/8291/19, виданого 15 вересня 2020 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області по цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 76-81, 258-260, 263, 433 Цивільно-процесуального кодексу України, п.17.4 Розділу ХII Перехідних Положень ЦПК України, ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу та видачу дублікату виконавчого документу №946/8291/19, виданого 15 вересня 2020 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області по цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Видати акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» дублікат виконавчого листа №946/8291/19, виданого 15 вересня 2020 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області по цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, для пред`явлення до виконання.

Поновити акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» строк для пред`явлення виконавчого листа №946/8291/19, виданого 15 вересня 2020 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області по цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості за кредитним договором, до виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 ти денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.П.Пащенко