ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1762/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/2450/24 Категорія: 304090000 Ушакова К.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Василенко Л.І.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Підодвірного Т.І. на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.09.2024 (повний текст складено 13.09.2024, суддя в суді першої інстанції Ушакова К.М.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в :

у червні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №00-7234823 від 19.03.2023 у розмірі 23053,50 грн., мотивуючи про те, що позивач у справі набув права вимоги до позичальника за укладеними з первісними кредиторами договорами факторингу на суму, заявлену до стягнення у даній справі.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.09.2024 позовні вимоги задоволено з підстав того, що позивачем доведено невиконання позичальником своїх договірних зобов`язань за кредитним договором, права вимоги щодо яких перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс».

Представник відповідача адвокат Підодвірний Т.І. подав на вказане рішення суду 11.10.2024 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням відхилити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вказано на те, що позивачем не доведено укладення з відповідачем кредитного договору, оскільки у матеріалах справи відсутні оферта на укладення кредитного договору та її акцепт, чи проходив відповідач ідентифікацію, відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен отримати позичальник.

Договір не містить кваліфіковану електронну печатку кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, як указано в його п.8. Отже кредитний договір його сторонами не підписувався.

Посилання суду на переказ коштів на рахунок позичальника є необґрунтованим, адже відповідний лист не є первинним бухгалтерським документом та в ньому відсутні відомості щодо отримувача коштів та його повного карткового рахунку.

Матеріали справи не містять доказів, підтверджуючих належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті договору, саме відповідачу, як і доказів належності номера телефону, на який був направлений цифровий ідентифікатор.

Позивачем не надано доказів існування правовідносин між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Контрактовий Дім», яке здійснило переказ коштів на рахунок, який, за твердженням позивача, належить відповідачу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Ейс»просить суд відхилити вказану скаргу, рішення суду першої інстанції просить залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення боргу в сумі меншій тридцяти розмірів прожиткового мінімуму. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 19.03.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №00-7234823 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Електронний підпис одноразовий ідентифікатор 6755F відправлено 19.03.2023 о 11:20:38 на номер телефону НОМЕР_1 відповідача та введено ним 19.03.2023 о 11:21:09.

Введення позичальником одноразового ідентифікатора є підписанням договору відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 7875,00 грн. на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Згідно п.п. 1.4.2 Договору стандартна процентна ставка складає 2,50 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту.

19.03.2024 ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» ініціювало переказ коштів згідно договору № 31012023/2 від 01.02.2023 безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» на платіжну картку № НОМЕР_2 , чим кредитодавець по договору виконав свої зобов`язання надати грошові кошти, що підтверджується повідомленням від 10.11.2023 з відміткою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» та додатком до нього.

30.10.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та позивачем у справі ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 30102023, відповідно до умов якого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», а ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги грошових коштів в сумі 23053,50 грн. до відповідача.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 30.10.2023 до договору факторингу №30102023 ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 23053,50 грн.

Позивач стверджує про те, що всупереч умов договору №00-7234823 від 19.03.2023 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, що створило заборгованість у розмірі 23053,50 грн., яка складається з 7750,00 грн. - по кредиту, 15303,50 грн. - по несплаченим відсотків за користування кредитом, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відповідач, як позичальник, отримав кошти за кредитним договором та не повернув їх у визначені строки, сплативши погоджені сторонами договору відсотки по кредиту, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеними договорами факторингу.

Отже відповідні позовні вимоги підлягають до задоволення.

При цьому доказів виконання хоча б частково наявних грошових зобов`язань ні перед позивачем у справі ні перед попередніми кредиторами відповідачем суду не надано.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Апеляційні аргументи скаржника у справі зводяться до того, що позивачем не було доведено укладення кредитного договору в електронній формі з відповідачем та фактичного отримання ним кредитних коштів.

Надаючи оцінку таким доводам, апеляційний суд враховує таке.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У справі, яка переглядається, судом установлено, що кредитний договір від 19.03.2023 (а.с.15-20) з боку позичальника підписано ОСОБА_1 із паспортними даними відповідача щодо: номеру та серії її паспорту громадянина України, органу, що його видав, та дати видачі, а також зареєстрованого місця проживання відповідача, з наведенням її номерів телефону, з використанням одноразового ідентифікатора НОМЕР_3 , відправленого 19.03.2023 11:20:38 та введеного 19.03.2023 11:21:09.

Договір підписано ел. підписом позичальника, який відтворений шляхом викорсиатння позичальником одноразового ідентифікатора та був надісланий на номер телефону НОМЕР_1 .

На першій сторінці вказаного договору зазначено про те, що його укладено шляхом прийняття (акцепту) позичальником пропозиції (оферти) кредитодавця, яка розміщена в його інформаційно-телекомунікаційній системі.

Відтак, ураховуючи дійсність ідентифікуючих даних позичальника, які відповідають особі відповідача у справі, а також самостійне введення позичальником одноразового ідентифікатора, відправленого на її номер телефону, вказаний при укладенні договору, як погодження з його умовами та фактичне підписання такого правочину як спосіб волевиявлення щодо його укладення, апеляційним судом відхиляються аргументи скаржника у справі про те, що кредитний договір між сторонами справи не укладався.

Доводи скаржника про те, що договір не містить кваліфіковану електронну печатку кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу апеляційним судом відхиляються, адже за приписами п.15 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого Постановою Правління НБУ від 03.11.2021 №113 такі дані відображаються у примірнику договору, що надається позичальнику.

А в даному випадку до справи долучено примірний договору, сформований в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача для кредитодавця.

Апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника і про те, що посилання суду першої інстанції на переказ коштів на рахунок позичальника є необґрунтованим, оскільки з повідомлення ТОВ «Контрактовий Дім» на а.с.55-61 під номером 160 ОСОБА_1 на її картковий рахунок, указаний при укладенні кредитного договору від 19.03.2023, було перераховано 19.03.2023 11:21 суму коштів у розмірі 7 500,00 грн.

При цьому такі кошти зараховувалися на банківську картку позичальника самостійно ним указану кредитодавцю для зарахування суми кредиту.

Аргументи скаржника про те, що в матеріалах справи не повністю відображено номер картки позичальника, ураховуючи сукупність доказів у справі стосовно ініціативності та самостійності з боку відповідача при введенні своїх даних у інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, не свідчать про те, що відповідні кошти було перераховано на інший рахунок, ніж вказаний позичальником.

При цьому слід зважати на те, що позичальник достовірно відобразила при укладенні договору всі свої ідентифікуючі дані, що при апеляційному перегляді справи не спростовується.

Аргументи скаржника про те, що матеріали справи не містять доказів, підтверджуючих належність номера телефону, на який був направлений цифровий ідентифікатор, відповідачу апеляційним судом відхиляються, оскільки позичальник самостійно через інформаційно-телекомунікаційну систему позивача повідомила свої ідентифікуючі дані, про які вказано вище, а також номер телефону на який і прийшов у повідомленні одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів існування правовідносин між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Контрактовий Дім», яке здійснило переказ коштів на рахунок позичальника, слід оцінити критично, адже указані дії здійснено саме на виконання умов кредитного договору та на картковий рахунок, самостійно зазначений позичальником при укладенні договору.

Інші доводи представника відповідача стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судом першої інстанції, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.09.2024 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу представника відповідача - без задоволення.

На підставі ст.141 ЦПК України витрати скаржника по сплаті судового збору та за правничу допомогу за апеляційний перегляд справи відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.09.2024 у даній цивільній справі - залишити без змін.

Витрати скаржника по сплаті судового збору та на правничу допомогу за апеляційний перегляд справи відшкодуванню не підлягають.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 06.11. 2024.

Суддя-доповідач

Судді