Справа № 404/4233/24
Номер провадження 2/404/1164/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

11 грудня 2024 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Шевчук Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідросила-Тетіс», про розірвання трудового договору,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у травні 2024 року звернулась до суду з позовом про розірвання безстрокового трудового договору укладеного 02 лютого 2012 року між ОСОБА_1 та Товариствм з обмеженою відповідальністю «Гідросила-Тетіс» у відповідності до вимоги частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України, починаючи з 04.03.2024 року. В обгрунтування позову зазначено, що на підставі наказу № 115-к від 02.02.2012 року позивач була прийнята на роботу в Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідросила-Тетіс». Зазначене підприємство знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Мелітополь, вулиця Індустріальна, будинок № 59. У червні 2022 року, після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, позивач була вимушена покинути місто Мелітополь та переїхати до міста Кропивницького, де стала на облік внутрішньо переміщених осіб, не припинивши трудові відносини у встановленому трудовим законодавством порядку із відповідачем. 01 вересня 2022 року позивач була прийнята на роботу до Економіко-Технологічного Інституту імені Роберта Ельворті на посаду інспектора з кадрів, на підставі наказу № 103-к від 25.08.2022 року з приміткою «за сумісництвом», записом у витягу із відомостями про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб № 50. Задля визначення основного місця роботи для реалізації права на отримання страхових виплат у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, позивач намагалась припинити трудові відносини із відповідачем, у встановленому трудовим законодавством порядку, після вимушеного переміщення. Проте, у зв`язку із повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України, позивач не має можливості особисто звільнитись із Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідросила-Тетіс» та оформити розірвання трудового договору з підприємством, оскільки роботодавець залишився на тимчасово окупованій території України, куди поштові відправлення не доставляються. На листи, направлені позивачем на електронну адресу відповідача відповіді не надходили, а відтак позивач звернулась до суду із відповідним позовом.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с.29).

Позивач в судове засідання не з`явилась, представником позивача подано до суду заяву (вх. № 36874 від 09.09.2024 року) про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, та підтримання позовних вимог. Проти винесення заочного рішення суду не заперечують (а.с. 36-37).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання, повідомлений належним чином (а.с. 31) про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв, відзиву на позов не подавав.

Згідно пункту 19 перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції".

Частиною першою статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідачу направлялась судова повістка на офіційну електронну адресу, а також відповідача про розгляд справи було повідомлено в порядку пункту 19 перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини четвертої статті 223 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.

Наказом № 115-к від 02.02.2012 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду провідного економіста Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідросила-Тетіс», що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , та відомостями про трудову діяльність застрахованих осіб (а.с. 17-21).

Відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокованні) станом на 10.12.2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року № 75, до таких території відносить зокрема Маріупольська міська територіальна громада Донецької області.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідросила-Тетіс» зареєстровано за адресою: Запорізька область, місто Мелітополь, вулиця Індустріальна, будинок № 59 (а.с.24).

Указом Президента України від 24.02.2022 року 14264/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який послідуючими Указами Президента України неодноразово подовжувався та триває і на даний час.

Відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокованні) станом на 10.12.2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року № 75, до таких території відносить зокрема Мелітопольська міська територіальна громада.

Згідно довідки від 07.06.2022 року № 3525- про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 з 07 червня 2022 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Позивач 04 березня 2024 року направила на офіційну електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідросила-Тетіс» заяву про звільнення за власним бажанням з 04 березня 2024 року в порядку статті 38 Кодексу законів про працю України (а.с.22-23).

Проте, як вбачається із відомостей про трудову діяльність застрахованих осіб позивач наразі офіційно працевлаштована на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Гідросила-Тетіс».

Наказом № 103-к від 25 серпня 2022 року ОСОБА_1 прийнята на роботу за сумісництвом до Економіко-Технологічного Інституту імені Роберта Ельворті (а.с.19-21).

Відповідно до вимог частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, положеннями частин першої та другої статті 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно статті 2 Кодексу законів про працю України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно частини першої статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 21 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або Уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно частини четвертої статті 22 Кодексу законів про працю України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Розірвання трудового договору з ініціативи працівника як спосіб захисту його трудових прав передбачено статтею 38 Кодексу законів про працю України.

Розірвання трудового договору за статтею 38 Кодексу законів про працю України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку.

При цьому частиною першою статті 38 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні.

Правове значення для припинення трудового договору має письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку.

Для припинення трудового договору за цією підставою не має значення чи була погоджена ця ініціатива з роботодавцем та чи згідний він з такою вимогою робітника. Трудові відносини припиняються незалежно від того, чи видано роботодавцем наказ про звільнення працівника, чи не вчинено такої дії. Відсутність такого наказу не зобов`язує працівника надалі виконувати покладені на нього трудові обов`язки та не продовжує дії трудового договору.

Спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів.

У законодавстві України про працю встановлено вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з метою охорони трудових прав громадян. Так, підстави припинення трудового договору окреслені у статті 36 та інших статтях Кодексу законів про працю України й залежно від того, хто є ініціатором припинення трудового договору, підстави поділяються на такі групи: припинення трудового договору за спільною (взаємною) ініціативою сторін трудового договору (наприклад, угода сторін, закінчення строку); розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 Кодексу законів про працю України); розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті 40, 41 Кодексу законів про працю України); розірвання трудового договору з ініціативи осіб, які не є його стороною (третіх осіб) (пункти 3, 7 статті 36, статті 45 Кодексу законів про працю України, та ін.).

Отже, розірвання трудового договору стосується лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін.

Статтею 4 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено особливості розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Так, у зв`язку з веденням бойових дій у районах, в яких розташоване підприємство, установа, організація, та існування загрози для життя і здоров`я працівника він може розірвати трудовий договір за власною ініціативою у строк, зазначений у його заяві (крім випадків примусового залучення до суспільно корисних робіт в умовах воєнного стану, залучення до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури).

За будь-яких умов припинення трудового договору є правомірним за одночасної наявності таких умов: 1) передбаченої законодавством підстави припинення трудового договору; 2) дотримання порядку звільнення; 3) юридичного факту припинення трудового договору (наказу чи розпорядження роботодавця, заяви працівника, відповідного документа особи, уповноваженої вимагати розірвання договору).

Законом України від 21.04.2022 року №2220-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування сфер зайнятості та загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття під час дії воєнного стану», що набрав чинності 07.05.2022 року, передбачено спрощену процедуру набуття статусу безробітного, зокрема для осіб які перебувають на тимчасово окупованій території, які перебувають на території, на якій ведуться бойові дії, для внутрішньо переміщених осіб. На виконання вказаного Закону розділ XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про зайнятість населення» доповнено пункт 5.2. Відповідно вказаного пункту для отримання статусу безробітного внутрішньо переміщені особи, а також особи, які перебувають на територіях, на яких ведуться бойові дії, у яких не розірвані трудові договори з роботодавцем, подають до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору за формою, визначеною центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, про що повідомляються роботодавець (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними), територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та територіальний орган Пенсійного фонду України.

Частину четвертою статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» доповнено абзацем 2, згідно якого «Внутрішньо переміщена особа, яка не мала можливості припинити трудовий договір (інший вид зайнятості) відповідно до пункту 1 статті 36, статей 38, 39 Кодексу законів про працю України у зв`язку з неможливістю продовження роботи за таким трудовим договором (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю і соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття має право припинити такий трудовий договір в односторонньому порядку, подавши до центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору». Після абзацу другого доповнити п`ятьма новими абзацами такого змісту: «Датою припинення трудового договору є день, наступний за днем подання такої заяви. Центр зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи у день припинення трудового договору повідомляє про це: роботодавця (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними); територіальний орган Пенсійного фонду України; територіальний орган Державної податкової служби».

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідросила-Тетіс», у якому працювала позивач, зареєстроване на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим, позивач не може припинити трудові відносини у порядку статті 38 Кодексу законів про працю України, також відсутня можливість подати поштовим відправленням заяву про припинення трудових відносин за адресою реєстрації юридичної особи, беручи до уваги, відсутність запису в трудовій книжці про звільнення та відсутність наказу про звільнення, що перешкоджає позивачу у подальшому оформити свої трудові відносини з іншим роботодавцем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а трудовий договір припинити починаючи з 05.03.2024 року.

Відповідно до частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2 ,3 21, 22, 38 Кодексу законів про працю України, статтями 10, 11, 76-81, 141, 263-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідросила-Тетіс», про розірвання трудового договору, задовольнити.

Розірвати безстроковий трудовий договір укладений 02 лютого 2012 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гідросила-Тетіс» у відповідності до вимоги частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України, починаючи з 04.03.2024 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідросила-Тетіс» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідросила-Тетіс», ; місцезнаходження: 72316, Запорізька область, вулиця Індустріальна, будинок № 59.

Повний текст рішення суду складено 16.12.2024 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда