ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1671/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2024 р.

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Караул О.А., за участю секретаря судового засідання Пелих І.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся представник Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» Столітній Михайло Миколайович із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У позові зазначено наступне: 19.08.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронній договір № 6981132 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022, року та розміщених їх сайті.

Позивач пояснив, що відповідач зайшов на Веб-сайт ТОВ «Авентус Україна» на якому мав змогу ознайомитись з текстом примірного кредитного договору, правилами, паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Надалі відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна». Потім для безпосереднього оформлення кредиту відповідач в ІТС обрав бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомився з текстом примірного кредитного договору, що пропонувався для укладання, інформацією зазначеною в частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення (відсилання) до них/неї, що повністю відповідає частині 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Після прийняття ТОВ «Авентус Україна» позитивного рішення щодо надання кредиту відповідачу товариство запропонувало в особистому кабінеті укласти електронний кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання. Після прийняття Відповідачем умов кредитного договору з ним було укладено електронний кредитний договір, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А7872», після чого позичальник отримав кредит в сумі 20000 грн. на свою платіжну карту № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ "Пейтек Україна" про перерахування коштів.

Тож, переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера.

Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20 000 грн; Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 24 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (13.08.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору.

Позивач стверджує, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

Так, укладаючи зазначений вище кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Однак, 12.09.2023 позичальник не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту.

Позивач зауважив, що у період з 19.08.2023 по 26.05.2024 відповідачем сплачено на рахунок первісного кредитора в розмірі кошти у сумі 360.00 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту розмірі 0.00 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 360.00 грн.

За наведеного, позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (27.05.2024 - 25.07.2024) в сумі 23 880.00 грн.

Згодом, 27.05.2024 між клієнтом ТОВ «Авентус Україна» та фактором ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», було укладено договір факторингу 27.05/24-Ф згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань г та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно п. 1.2. Договору Факторингу перехід від клієнта до фактора вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Тож, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі. Така заборгованість за кредитним договором відповідача склала: сума кредиту 20000 грн, сума процентів за користування кредитом - 33868 грн, всього 53868 грн.

Позивач стверджує, що відповідача було повідомлення про відступлення права вимоги шляхом направлення на відповідного повідомлення на його електронну пошту.

За наведеного, позивач просить суд: прийняти позовну заяву до розгляду; стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 77 748 гривень 00 копійок, з яких: сума кредиту 20 000 гривень 00 копійок, сума процентів за користування кредитом 33 868 гривень 00 копійок, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 23 880 гривень 00 копійок. Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень 00 копійок.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01.10.2024 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі; розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Також ухвалено витребувати від: Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 та підтвердження факту зарахування коштів 19.08.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ «Райффайзен Банк» у сумі 20000 грн від ТОВ «Авентус Україна».

Копію зазначеної ухвали надіслано на зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача та до виконання АТ «Райффайзен Банк».

Ухвалу про витребування доказів виконано.

Тож, сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

06.11.2024 до суду повернуто відправлення адресоване відповідачу (конверт) з довідкою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

Отже, будь-яких заяв або клопотань від сторін до суду не надано, зокрема відзиву на позовну заяву або клопотання буд-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням сторін.

Разом з тим відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК)

Отже, вивчивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову через наступне.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

19.08.2023 між споживачем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та Товариством з Обмеженою Відповідальністю «Авентус Україна» (код за ) було укладено договір № 6981132 про надання споживчого кредиту. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А7872 19.08.2023 22:44:15 ОСОБА_1 .

Так, умовами договору передбачено наступне. Укладення цього договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток "CreditPlus". Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. На умовах, встановлених договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту(загальний розмір) складає: 20 000,00 гривень. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 360 дні (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 24 дні. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів) , що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Тип процентної ставки - фіксована.

За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; знижена процентна ставка 0,896 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 12.09.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми Лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.

Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 37803,35% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 16920,61% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 163280,00 грн.; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 158026,40 грн.

Перед укладенням цього Договору Товариством була здійснена електронна ідентифікація Споживача для входу в Особистий кабінет, відповідно до п.1.1 Договору та був використаний наступний спосіб ідентифікації та верифікації Споживача ( в тому числі здійснений з метою укладення попередніх правочинів між Сторонами), з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу отримання ідентифікаційних даних через Систему BanklD НБУ.

Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Дати надання кредиту: 19.08.2023 року або 20.08.2023 року .

У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання Договору, а у наступний календарний день, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в П.1І4 Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік платежів розміщується Товариством в Особистому кабінеті та/або направляється на електронну адресу Споживача.

Додатком 1 до зазначеного вище договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для спложивача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Тож, загальна вартість кредиту встановлена у розмірі 163 280.00 грн. Реальна річна процентна ставка 37803.35% річних. Таблицю підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А7872 19.08.2023 22:44:15 ОСОБА_1 .

Також, додано паспорт споживчого кредиту, у якому визначено суму кредиту 20 000.00 грн, строк кредитування 360 днів, стандартна процентна ставка, відсотків річних 726,3% (1.99% в день) 326.86% річних (0.896% в день); та визначені інші важливі умови. Паспорт підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А7872 19.08.2023 22:44:15 ОСОБА_1 .

Матеріали справи містять правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які набрали чинності 10.02.2022.

На доказ наявності заборгованості відповідача додано картку обліку договору (розрахунок заборгованості) за договором № 6981132 від 19.08.2023 позичальника ОСОБА_1 , у якому зазначено загальну заборгованість у сумі 53 868.00 грн.

Між фактором ТОВ «ФК Фінтраст Україна» та клієнтом ТОВ «Авентус Україна» 27.05.2024 було укладено договір факторигну № 25.05/24-Ф. За умовами цього договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань г та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2. Договору Факторингу перехід від клієнта до фактора вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

ТОВ «ФК Фінтраст Україна» сплатило на рахунок ТОВ «Авентус Україна» за договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 відповідні суми коштів, про що додано платіжні інструкції № 420 № 421 та № 424.

Додатком №1 до договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 є витяг з реєстру боржників, у якому за порядковим номером 8746 вказано ОСОБА_1 із сумою заборгованості разом 53 868.00 грн.

27.05.2024 на електронну пошту відповідача було надіслано повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», що підтверджено відповідною довідкою.

Окрім того, 01.11.2024 до суду надійшла довідка про надання інформації від головного економіста з питань обслуговування рахунків відділу обслуговування клієнтських рахунків Управління обробки платежів та супроводження транзакцій Департаменту операційного сервісу АТ «Райффайзен Банк». У довідці міститься підтвердження того, що банківська карта № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ). Додано виписку про рух коштів по рахунку (до якого прив`язана карта № НОМЕР_1 ), що належить ОСОБА_1 за період з 19.08.2023 по 19.08.2023, якою підтверджується, що 19.08.2023 о 22.45 одержувачу ОСОБА_1 було зараховано переказ у сумі 20 000.00 грн.

Матеріали справи містять правовстановлюючі документи Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» (код за ) та Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Авентус Україна» (код за ).

Розглядаючи заявлені вимоги, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору вимог закону.

Згідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно до статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Згідно до ст.10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно частини 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Враховуючи п.1.1. договору №6981132 про надання споживчого кредиту від 19.08.2024, його укладенням сторони домовились, що до правочину застосовуються положення ЗУ «Про електронну комерцію», а відтак сторонами дотримано вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тож, суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем. Крім того, факт перерахування коштів підтверджено інформаційною довідкою від АТ «Райффайзен Банк», тож ТОВ «Авентус Україна» належним чином виконував свої обов`язки з надання кредиту, а відповідач отримала кредитні кошти, але належним чином не виконувала свої обов`язки за договором.

За наведеного, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між ним та ТОВ «Авентус Україна» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту та процентів за користування кредитом необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача загальну заборгованість за кредитним договором в сумі 53 868.00 грн, що відображена у картці обліку договору (розрахунку заборгованості) № 6981132 від 19.08.2024 та витязі з реєстру боржників до договору факторингу № 27.05/24 від 27.05.2024.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення сума нарахованих позивачем процентів за 60 календарних днів 23 880.00 грн.

Суд, звертає увагу позивача на те, що зазначена сума нарахування ніде не відображена та не підтверджена належними доказами у справі. Про зазначену суму йдеться лише у самій позовній заяві. Разом з тим у доданій картці обліку договору (розрахунку заборгованості) № 6981132 від 19.08.2024, сума 23 880.00 грн не відображена, так само як і у витязі з реєстру боржників до договору факторингу № 27.05/24 від 27.05.2024, де боржником є ОСОБА_1 .

За наведеного, враховуючи недоведеність позовних вимог у частині стягнення з відповідача суми нарахованих позивачем процентів за 60 календарних днів, а саме 23 880.00 грн., суд вважає вірним відмовити позивачу у задоволенні зазначених позовних вимог.

Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: копію ордеру на надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» адвокатом Столітнім М.М. від 08.08.2024; копію договору про надання правової допомоги від 17.07.2024 між клієнтом ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» адвокатом Столітнім М.М., копію акту прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) згідно договору № 17/07-2024 від 17.07.2024; копії рахунку на оплату по замовленню № 4268/14/08 від 14.08.2024 на суму 10 000.00 грн.

Однак, доказів оплати ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» рахунку на оплату по замовленню № 4268/14/08 від 14.08.2024 на суму 10 000.00 грн., до суду не надано.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з диспозиції частини першої статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначала про те, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вирішував питання обов 'язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20).

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн., який є завищеним.

За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., як такий, що є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного.

Позивачем надано платіжну інструкцію № 1962 про сплату судового збору у розмірі 2 422.40 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За наведеного, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 2 422.40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ЗУ «Про електронну комерцію», статтями 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 280-282 ЦПК України статтями 15, 16, 526, 527, 530, 610, 612, 625, 634, 1048-1050, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1084 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором № 6981132 про надання споживчого кредиту укладеного 19 серпня 2023 року, у розмірі 53 868 (п`ятдесят три тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» витрати на професійну правову допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» судові витрати, що складаються із судового збору у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна», код за ; місце знаходження: вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, м. Київ.

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: О. А. Караул