08.08.2024 227/3230/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.,

при секретарі с/з Михайловській Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування якого зазначив, що 27.02.2020 року між АТ «Альфа-банк» та відповідачем укладено договір про надання кредиту 491021081, відповідно до умов якого АТ «Альфа-банк» надав позичальнику кредит у сумі 51771,37 грн, строк кредитування 60 місяців, на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90%. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі та підписано сторонами. АТ «Альфа-банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти у розмірі 51771,37 грн, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 20.09.2021 року становить 81790,53 грн та складається з: 51489,98 грн тіла кредиту, 30300,55 грн відсотків за користування кредитом. 20.09.2021 між AT «Альфа-банк» та TOB «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, TOB «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором 491021081 від 27.02.2020 року. У зв`язку з наведеним, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 81790,53 грн та судові витрати.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.12.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

21.02.2024 року від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

25.03.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. в якому останні зазначив, що йому не направлялась досудова вимога про виконання зобов`язань. Також просив застосувати строк позовної давності, оскільки згідно наданих позивачем доказів він перестав виконувати щомісячні зобов`язання з погашення кредиту з першого місяця виконання, останній платіж в рахунок погашення заборгованості відбувся з порушенням строків сплати, а саме 30.06.2020 року у той час як з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся 15.11.2023 р. Звернення 15.11.2023 року позивача з позовом про стягнення заборгованості, може розцінюватись як зловживання ним своїми правами, оскільки позивач знав, що він не виконує зобов`язання за кредитним договором з березня 2020 р., і саме з цієї дати у нього виникло право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, але з даною позовною вимогою він з невідомих суду причин звернувся лише 15.11.2023 року. Таким чином, оскільки позовна давність до основної вимоги про стягнення заборгованості за кредитом спливла, тому позовна давність спливла і до додаткових вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості слід також відмовити відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного суду від 28.03.2018 р. за № 444/9519/23.

12.04.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що 15.03.2022 року Верховною Радою України було прийнято ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану (№ 2120- ІХ), відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені п. 19. Згідно з останнім у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786,1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії, а продовження строків у свою дію свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні, в зв`язку з чим, просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 08.08.2024 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням відмовлено.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача в матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу без його участі, позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Від відповідача в матеріалах справи міститься клопотання, в якому останній просив застосувати положення про позовну давність, відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, також просив провести розгляд справи без його участі.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та доказ в їх сукупності, приходить до наступних висновків:

В судовому засіданні встановлено, що 27.02.2020 між АТ «Альфа-банк» та відповідачем підписано оферту на укладення угоди про надання кредиту № 491021081 (споживчий кредит), згідно умов якої відповідачу надано грошові кошти у розмірі 517771,37 грн на погашення заборгованості за кредитним договором № 630820358 від 28.12.2017 року шляхом перерахування коштів на рахунок відкритий в АТ «Альфа-банк», процентна ставка 39,30%, строк кредитування 60 місяців,а саме датою повернення кредиту зазначено 28.02.2025 р. (а.с.5).

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджується випискою по особовим рахункам (а.с. 13-25). Натомість, як зазначив позивач, відповідач свої зобов"язання не виконав, в зв"язку із чим існує заборгованість позичальника.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2021 між AT «Альфа-банк» та TOB «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 3, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, TOB «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 27.02.2020, укладеним між AT «Альфа-банк» та відповідачем, що підтверджується копією договору факторингу № 3 від 20.09.2021 року та додатком 1-1 до Договору факторингу № 3 від 20.09.2021 р. (а.с. 7-12).

Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.09.2021 обліковується заборгованість в розмірі 81790,53 грн. (а.с. 35).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Судом встановлено, що на порушення умов вказаного договору в частині сплати відсотків та основного боргу відповідачем систематично порушувався графік погашення кредиту.Розмір заборгованості відповідачем не оспорюється.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк виконання обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, за змістом наведених норм права, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем не оспорюється факт отримання грошових коштів, оскільки про це він зазначає в своєму клопотанні від 05.06.2024 року, також відповідачем не оспорюється розмір заборгованості, зазначений в позові, відповідач лише зазначає, що на його думку строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу, сплив.

Щодо застосування строків позовної давності суд вважає, що відповідачу слід відмовити в такому застосування виходячи з наступного:

Цивільним кодексом України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. ст. 255, 257 ЦК України)

Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Постановою КМУ від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом» від 11 березня 2020 року впроваджено дію карантину з 12 березня 2020 р. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу України були продовжені на строк дії такого карантину (п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

24.02.2024 Законом України «Про правовий режим воєнного стану в Україні» введено режим воєнного стану. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Дія карантину завершена 1 липня 2023 року відповідно до Постанови КМУ №651 від 27.06.2023.

Таким чином, враховуючи продовження строків позовної давності на строк дії карантину з 12.03.2020 та зупинення перебігу позовної давності на строк дії воєнного стану з 24.02.2022, позивачем не пропущений строк позовної даності з часу виникнення у нього права вимоги за кредитним договором і до часу винесення рішення по справі.

Враховуючи, що фактично отримані та використані грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, зобов`язання за вказаним договором належним чином відповідач не виконав, протягом дії договору не сплачував кредит вчасно та у повному обсязі, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог ТОВ "ФК "Еліт Фінанс".

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду у розмірі 2684 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі статей 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись статями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" () заборгованість по кредитному договору № 491021081 від 27.02.2020 у загальному розмірі 81790,53 грн, яка складається з: 51489,98 грн тіла кредиту, 30300,55 грн відсотків за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" () судовий збір в сумі 2684 гривні.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Корнєєва

08.08.24