Дата документу 05.11.2024 Справа № 330/2903/21
Єдиний унікальний № 330/2903/21
Провадження № 22-ц/807/2188/24
У Х В А Л А

05 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого Полякова О.З.,

суддів Кочеткової І.В.,

Кухаря С.В.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 24 січня 2022 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 24 січня 2022 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, 23 жовтня 2024 року через підсистему «Електронний суд» АТ «МЕГАБАНК» подало апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання зазначено, що апеляційна скарга подається вдруге.

Так, вперше апеляційну скаргу подано 23 лютого 2024 року, з дотриманням строку апеляційного оскарження, передбаченого ст. 354 ЦПК України, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 113). Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 27 вересня 2024 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху, надано скаржнику десять днів з моменту отримання ухвали для сплати судового збору в розмірі 3405 грн. Скаржник зазначає, що сплатив суму судового збору в зазначеному в ухвалі розмірі 22 жовтня 2024 року, проте ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року апеляційну скаргу вже повернуто скаржнику у зв`язку з невиконанням ухвали суду від 27 вересня 2024 року.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 ст. 358 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

Право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі, гарантує стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка ратифікована Україною Законом від 17.07.1997 №475/97-ВР.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Також колегія суддів зазначає, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі № 340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а.

Конституційний Суд України в Рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року зазначив, що частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене. Таким чином, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 6-зп від 25 листопада 1997 року Головним обов`язком держави, згідно зі статтею 3 Конституції України, є утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (стаття 8 Конституції України).

Крім того, відповідно до абзацу другого підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019, утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, частини першої статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні ефективного механізму такого захисту.

У свою чергу, в абзаці п`ятому підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 зазначено, що гарантована Конституцією України рівність усіх людей у їхніх правах і свободах означає потребу забезпечення їм рівних юридичних можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод; у правовій державі звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 2-р(II)/2022 від 6 квітня 2022 року гарантована Конституцією України рівність усіх людей у їхніх правах і свободах означає конечність забезпечення їм рівних юридичних можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод. У державі, керованій правовладдям, звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, а додержання загальних принципів рівності громадян перед законом та заборони дискримінації, що їх визначено приписами частин першої, другої статті 24 Конституції України, є неодмінним складником реалізації права на судовий захист.

У своїй постанові від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зробив висновок, що процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження в разі повторного подання апеляційної скарги, може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

-первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

-повторне подання апеляційної скарги відбулось у межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або впродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

-скаржник продемонстрував добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження і вжив усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

-доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції та не могли бути усунуті скаржником;

-наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

З урахуванням вищевикладеного, з огляду на те, що первісне звернення АТ «МЕГАБАНК» з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження (а.с. 113), сплату судового збору на виконання вимог ухвали апеляційного суду, повторне подання апеляційної скарги відбулось протягом розумного строку після повернення первісної апеляційної скарги, скаржник продемонстрував добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження і долучив до повторно поданої апеляційної скарги квитанцію про сплату судового збору, беручи до уваги обставини непереборної сили, на які посилається скаржник, а також поважність причин пропуску строку на подання апеляційної скарги, для забезпечення можливості реалізації конституційного права на апеляційне оскарження, є підстави для поновлення строку.

Заслухавши суддю - доповідача ОСОБА_2 , беручи до уваги, що апеляційну скаргу подано з додержанням вимог, встановлених ст.ст. 354, 356 ЦПК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України з урахуванням вимог ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України, колегія вважає за можливе відкрити апеляційне провадження та призначити справу до розгляду в порядку спрощеного провадження.

Згідно п. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Керуючись п. 13, ст. 7, ст.ст. 274, 354, 358, 359, 360, 361, 369 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 24 січня 2022 року - задовольнити.

Поновити АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «МЕГАБАНК» строк на апеляційне оскарження рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 24 січня 2022 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 24 січня 2022 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Надіслати учасникам справи разом з копією цієї ухвали копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Надати учасникам справи строк до 05 грудня 2024 року для надання відзиву на апеляційну скаргу разом з доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Справу призначити до розгляду без повідомлення учасників справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: