Справа № 750/9764/24
Провадження № 2/750/1948/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

суддіСупруна О.П.,
секретар Прохоренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 750/9764/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут Укрдорпроект» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в :

08.07.2024 позивач засобами поштового зв`язку звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, збільшивши який 13.08.2024, просить стягнути з ТОВ «Інститут Укрдорпроект» на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 148 527,34 грн та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні і до ухвалення судового рішення.

Ухвалою судді від 16.07.2024 дану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 23.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13.08.2024.

13.08.2024 на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому він визнає позов частково, на суму 148 287,56 грн.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, подали письмові заяви, в яких просили розглядати справу за їхньої відсутності.

За правилом частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що у період з 10.02.2020 по 17.04.2024 ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут Укрдорпроект» та працював на посаді провідного інженера-проектувальника відділу проектування, про що свідчить запис у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 23.07.2018 (а.с. 8-9).

17.04.2024 позивача звільнено з посади провідного інженера-проектувальника відділу проектування на підставі пункту 1 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (далі за текстом - КЗпП України) за угодою сторін, що підтверджується копією наказу № 65 від 17.04.2024 (а.с. 7).

При звільненні відповідач не провів з позивачем повного розрахунку, у зв`язку з чим заборгованість із нарахованої, але невиплаченої заробітної плати становить 148 287,56 грн, про що свідчить довідка № ВЛ-ЗП-186-08/24 від 05.08.2024, видана ТОВ «Інститут Укрдорпроект».

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною першою статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні

(стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Частиною першою статті 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (частина перша статті 117 КЗпП України).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частин першої, шостої статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в сумі 148 2875634 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд виходить з наступного.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Як встановлено судом, відповідачем порушені строки виплати заробітної плати позивачеві, повний розрахунок не проведений і на час розгляду справи, вина власника не виключається при фінансових труднощах підприємства чи відсутності коштів на розрахунковому рахунку, отже з відповідача на користь позивача відповідно до статті 117 КЗпП України слід стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні.

Середній заробіток працівника визначається згідно статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі за текстом Порядок).

За змістом пункту 2 Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (пункт 5 Порядку).

Відповідно до абзаців 1 та 2 пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.

Із розрахункових листів за лютий та березень 2024 року убачається, що позивач відпрацював на підприємстві 35 днів.

Згідно довідки № ВЛ-ЗП-186-08/24 від 05.08.2024, виданої ТОВ «Інститут Укрдорпроект», заробітна плата за вказаний період становила загалом 50 000,00 грн.

Відтак середньоденна заробітна плата складає 1 428,57 грн (50 000 : 35).

Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.04.2024 (наступний день після звільнення позивача) до 13.08.2024 (день ухвалення судом рішення) за 84 робочих дні становить 119 999,88 грн (1 428,57 грн х 84 дні).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27.04.2016 у справі за провадженням № 6-113цс16, і вважала, що зменшуючи розмір відшкодування визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, необхідно врахувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Тому Велика Палата Верховного Суду також відступає від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27.04.2016 у справі № 6-113цс16 про те, що право суду зменшити розмір середнього заробітку залежить від прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України.

Із огляду на складну фінансово-економічну ситуації у країні, пов`язану з триваючою військовою агресією рф проти України, суд вважає, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зменшенню зі

119 999,88 грн до 100 000,00 грн, що відповідатиме критерію співмірності заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача.

Згідно вимог статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1 211,20 грн, а також 1 211,20 грн на користь позивача.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 279, 354, 430 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут Укрдорпроект» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут Укрдорпроект» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 148 287,56 грн (сто сорок вісім тисяч двісті вісімдесят сім гривень 56 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут Укрдорпроект» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 100 000,00 грн (сто тисяч гривень 00 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут Укрдорпроект» на користь держави 1 211 грн 20 коп. (одну тисячу двісті одинадцять гривень

20 копійок) судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут Укрдорпроект» на користь ОСОБА_1 1 211 грн 20 коп. (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок) судового збору.

Рішення суду в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут Укрдорпроект» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання:

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інститут «Укрдорпроект», місцезнаходження: вул. Черчилля Вінстона, 1/12, м. Київ, .

Суддя