Справа № 175/7983/23
Провадження № 2/175/2027/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" листопада 2024 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Білоусової О.М.,

за участі секретаря судового засідання Перепелиці В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Слобожанське в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, у якому просила стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частину ринкової вартості автомобіля марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», 2013 року випуску з об`ємом двигуна 2,0і, VIN-5 НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , в сумі 287 269,25 грн. (двісті вісімдесят сім тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень 25 копійок).

Ухвалою суду від 09 січня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

16 січня 2024 року від представника позивачки до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року прийнято до провадження заяву представника позивачки про збільшення розміру позовних вимог та встановлено відповідачу строк для подання відзиву протягом 15 календарних днів з дня отримання даної ухвали.

В заяві представником позивачки зазначено наступне.

Так, 07.09.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений шлюб в Виконавчому комітеті Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про що було складено відповідний актовий запис № 37, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_3 , виданим 07.09.2019 року Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області.

В шлюбі у них народилася дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що було складено відповідний актовий запис про народження за № 29 від 18.02.2022 року, що підтверджується свідоцтвом про її народження Серії НОМЕР_4 , виданим 18.02.2022 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Спочатку після укладання шлюбу між позивачкою та відповідачем все було добре, але поступово їхні відносини погіршилися. Між ними виникла психологічна несумісність, яка негативно вплинула на подружні стосунки й призвела до непорозумінь та втрати почуття любові один до одного, у зв`язку з чим з 20.10.2023 року вони припинили свої шлюбні відносини та вже не поновляли їх. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2023 року шлюб між ними було розірвано.

За час шлюбу Позивачкою та Відповідачем, як подружжям, серед іншого, був придбаний автомобіль марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», 2013 року випуску з об`ємом двигуна 2,0і, VIN-5 НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Вказаний вище автомобіль був придбаний спільно сторонами. Більш того, майже всі кошти, що були витрачені на придбання вказаного автомобіля, було отримано сторонами під час весілля (подарунки гостей їм на весілля). Право власності на вищевказаний автомобіль було зареєстроване за Відповідачем 04.12.2020 року в Територіальному сервісному центрі, на підтвердження чого йому було видане відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Право власності на автомобіль було зареєстроване саме за відповідачем, оскільки на той час у позивачки та відповідача була міцна сім`я, в них була спільна малолітня дитина й позивачка навіть уявити не могла, що в них погіршаться відносини й вони припинять сімейні відносини та їй доведеться ділити майно із своїм чоловіком.

З метою визначення середньоринкової вартості автомобіля марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», 2013 року випуску з об`ємом двигуна 2,0і, VIN-5 НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , позивачка звернулася до відповідного експерта-автотоварознавця ОСОБА_5 , який склав Висновок № 9693 від 30.10.2023 року, згідного з яким, середньоринкова вартість такого автомобіля складає 574 538,50 грн. (п`ятсот сімдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять вісім гривень 50 копійок).

За послуги експерта позивачка сплатила 3 000,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.), що підтверджується квитанцією до касового ордеру № 9693 від 27.10.2023 року, які відносяться до судових витрат.

Втім, упродовж подружнього життя позивачки та відповідача, ними також було придбано за спільні кошти певне майно, а саме:

- Кухонний стіл (гартоване скло 70*110) - кіл. 1, та 6 стільців до нього (виробництво Туреччина) вартістю 10 500,00 грн.;

- Кутовий диван «Меркурій» (кор.- беж., 260*190) - кіл. 1, вартістю 12 500,00 грн.;

- Телевізор LG (діагональ 55, роздільна здатність екрану 4К (3840*2160) - кіл. 1, вартістю 16 000,00 грн.;

- Тумба під ТВ 131 біла (120*38*43 см) - кіл.1, вартістю 2 500,00 грн.;

- Sony PlayStation 4 Slim + 2 джойстика до нього - кіл.1, вартістю 13 000,00 грн.;

- Шафа купе Омега з зображенням Ейфелевої башти на дзеркалі (240*45*220, дуб сонома трюфель) - кіл. 1, вартістю 8 500,00 грн.;

- Тумба до ліжка - кіл. 2, вартістю 2 000,00 грн.;

- Комод для речей «Компанит 2+4 білий» - кіл.1, вартістю 2 800,00 грн.;

- Парова електрична праска Domotec - (MS 22081200W) рожевий - кіл. 1, вартістю 850,00 грн.;

- Пилосос з мішком Samsung (VCO7M25HOWB/UK) - кіл. 1, вартістю 3 600,00 грн.;

- Гримерне безрамкове дзеркало з лампочками (80*60) - кіл. 1, вартістю 800,00 грн.;

- Дзеркало LED (80*60*3см, зі вмонтованою підсвіткою) - кіл. 1, вартістю 1 050,00 грн.;

- Дитяче ліжечко з шухлядою та маятником Бук-Дубик-М, Веселка (білий) - кіл. 1, вартістю 2 000,00 грн.;

- Пеленальний комод 4+1 з 4-ма висувними шухлядами та дверцятою (Babymax Аляска Плюс / білий, 900 мл) - кіл. 1, вартістю 2 600,00 грн.;

- Мікрохвильову піч Samsung (me81KRW-1/UA) - кіл. 1, вартістю 2 500,00 грн.;

- Блендер Braun (MQ535SAUSE) - кіл. 1, вартістю 1 999,00 грн.;

- Фен Philips termoprotec 2100 - кіл. 1, вартістю 2 299,00 грн.;

- Тумба для ванної кімнати з умивальником та шухлядами (85см, біла) - кіл. 1, вартістю 2 800,00 грн.;

- Пральна машина Indesit Innex «Push & Wash» - кіл. 1, вартістю 7 500,00 грн.;

- Унітаз-компакт Cersanit Merida з бачком та кришкою Soft-Close - кіл. 1, вартістю 2 500,00 грн.;

- Душова кабіна CersanitZip, прозоре скло без піддона (120*90*190) - кіл. 1, вартістю 8 500,00 грн.;

- Душова система Globus Lux Alpen - кіл. 1, вартістю 2 400,00 грн.;

- Змішувач для умивальника Mixxus (sis-001-A) - кіл. 1, вартістю 850,00 грн.;

- Сушарка для рушників водяна (Laris Євромікс) - кіл. 1, вартістю 2 200,00 грн.;

- Світильник-люстра світлодіодний з пультом BiomSmart - кіл. 1, вартістю 1 300,00 грн.;

- Світильник світлодіодний Biom Del - кіл. 1, вартістю 850,00 грн.

Після припинення шлюбних (сімейних) відносин Відповідач обіцяв в добровільному порядку розділити вказане майно, і тільки автомобіль він відмовлявся поділити. Саме це стало причиною, у зв`язку з якою Позивачка звернулася до суду лише з вимогою про стягнення з Відповідача на її користь грошової компенсації за одну другу частку ринкової вартості спірного автомобіля.

Про інше майно Позивачка раніше не заявляла, оскільки вважала, що в цій частині вони з Відповідачем все вирішили і мирним шляхом розділять таке спільне майно.

Проте, після отримання Відповідачем позовної заяви про розподіл автомобіля, шляхом відшкодування останнім на користь Позивачки половини вартості спільно придбаного автомобіля, Відповідач відмовився розділити інше майно (меблі, техніку тощо), які вони також спільно придбавали під час шлюбу.

Таким чином, половина цього майна також належить Позивачці.

Втім, попри норми щодо рівності часток, Позивачка бажає виділити у свою власність тільки наступне майно:

-Кухонний стіл (гартоване скло 70*110) - кіл. 1, та 6 стільців до нього (виробництво Туреччина) вартістю 10 500,00 грн.;

-Кутовий диван «Меркурій» (кор.- беж., 260*190) - кіл. 1, вартістю 12 500,00 грн.;

-Sony PlayStation 4 Slim + 2 джойстика до нього - кіл.1, вартістю 13 000,00 грн.;

-Мікрохвильову піч Samsung (me81KRW-1/UA) - кіл. 1, вартістю 2 500,00 грн.

Тому Позивачка звернулась до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог, що перебуває у спільній сумісній власності на 38 500,00 грн. (тридцять вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).

Крім того, Позивачкою понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 257 грн. 70 коп. за подання позову, оплати послуг експерта у розмірі 3 000 грн. 00 коп. та Позивачка очікує понести витрати на правничу допомогу у приблизному розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч гривень, 00 коп.).

З урахуванням вищезазначених вимог, Позивачка просить суд стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за одну другу частку ринкової вартості автомобіля марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», 2013 року випуску з об`ємом двигуна 2,0і, VIN-5 НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , в сумі 287 269,25 грн. (двісті вісімдесят сім тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень 25 копійок). Виділити ОСОБА_6 у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя в особисту власність наступне майно: кухонний стіл (гартоване скло 70*110) - кіл. 1, та 6 стільців до нього (виробництво Туреччина) вартістю 10 500,00 грн.; кутовий диван «Меркурій» (кор.- беж., 260*190) - кіл. 1, вартістю 12 500,00 грн.; Sony PlayStation 4 Slim + 2 джойстика до нього - кіл.1, вартістю 13 000,00 грн.; мікрохвильову піч Samsung (me81KRW-1/UA) - кіл. 1, вартістю 2 500,00 грн. Розподілити судові витрати згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України.

Представником відповідача ОСОБА_2 02.02.2024 року було подано відзив на первинний позов та 28.02.2024 р. відзив на заяву про збільшення позовних вимог. У відзивах сторона відповідача просить в задоволенні позову відмовити та зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи з наступного. Так, Відповідачем у його відзиві зазначено, що до реєстрації шлюбу у його власності перебував автомобіль марки Mazda 3, який ним було продано 03.10.2020 року за 6 500,00 доларів США, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу долучено до Відзиву). Також зазначив, що на той час він мав намір придбати нове авто, однак коштів було не достатньо, тому він позичив 1 500,00 доларів США у свого батька ОСОБА_7 , про що свідчить долучена до Відзиву - розписка. Таким чином, тільки лише особисті кошти Відповідача були витрачені на придбання спірного автомобіля, з яких частина в розмірі 6 500,00 доларів США за продаж належного йому автомобіля Mazda 3, інша частина грошових коштів в розмірі 1 500,00 доларів США, запозичена у його батька.

Крім того, Відповідач зазначив, що у червні 2021 року ним було сплачено кошти у сумі 26 067,52 грн., за їх спільний з Позивачкою відпочинок у Туреччині. Вказана обставина у повній мірі підтверджує факт того, що Позивачка не мала власних коштів навіть на оплату відпустки, не кажу чи вже про придбання автомобіля. У відповіді на відзив Позивачка та її представник зазначили, що Відповідачем не надано до Відзиву жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Відповідач дійсно отримав 6 500,00 доларів США за продаж належного йому автомобіля Mazda 3 і що така сума коштів була ним особисто додана до вартості спірного автомобіля у даній справі. Що ж стосується, взяття в борг у батька Відповідача суми коштів у розмірі 1 500,00 доларів США, та ще й написання відповідної розписки (це при тому, що кошти в борг, нібито, брав син у рідного батька), то Позивачка зазначає, що це є цілковита неправда, оскільки шлюб між сторонами був укладений ще 07.09.2019 року, а гроші Відповідач нібито взяв в борг у свого батька 13.09.2020 року. Таким чином, Позивачка не була обізнана про наявність такого «боргу», своєї згоди на такий правочин не давала, хоча така згода передбачена чинним законодавством, як обов`язкова. Відповідно, надана до відзиву розписка не дає підстав для висновку, що договір позики укладено в інтересах сім`ї, а одержані в борг гроші витрачені в інтересах сім`ї, зокрема на придбання автомобіля марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», 2013 року випуску з об`ємом двигуна 2,0і, VIN-5 НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . З приводу зазначення Відповідача про те що, нібито особисто тільки за його кошти було здійснено оплату туру у червні 2021 року за відпочинок у Туреччині у розмірі 26 067,52 грн. Позивачка зазначила, що вказані обставини ніяким чином не стосуються предмету спору у даній справі, але Позивачка доповнила, що до народження їхньої спільної дитини 31.01.2022 року вона працювала нарівні з Відповідачем, навіть тоді, коли він був безробітний, вона мала стабільний офіційний дохід. На підтвердження вказаний пояснень надала до суду довідки АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (роботодавець Позивачки) від 27.03.2024 року за вих. № № 15-63, 15-64, 15-65, 15-66 про нараховану та виплачену Позивачці заробітну плату за період 2019-2022 років. На підтвердження заявленого в позові майна, а саме ігрової консолі Sony PlayStation 4 Slim + 2 джойстика до нього - кіл.1, Позивачка надала докази того, що вказане майно було придбане нею в кредит ще до офіційного укладання шлюбу з Відповідачем. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представником позивача подана заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, повідомлені належним чином (Електронний суд), заяв не подавали. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ж з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який був зареєстрований у Виконавчому комітеті Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про що було складено відповідний актовий запис № 37, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_3 , виданим 07.09.2019 року Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2023 року шлюб між Позивачкою та Відповідачем було розірвано. У період шлюбу, а саме 04.12.2020 року подружжям був придбаний автомобіль марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», 2013 року випуску з об`ємом двигуна 2,0і, VIN-5 НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . Автомобіль було зареєстровано на ім`я Відповідача ОСОБА_2 . Вказані вище обставини підтверджуються відповіддю Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС») від 28.11.2023 р. за № 31/29-15-аз. Відповідно до висновку експерта-автотоварознавця ОСОБА_5 № 9693 від 30.10.2023 року, середньоринкова вартість автомобіля марки «HYUNDAI SANTA FE», 2013 року випуску, об`єм двигуна - 1998 см. куб., VIN- код НОМЕР_6 , складає 574 538,50 грн. (п`ятсот сімдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять вісім гривень 50 копійок). Згідно довідок наданих АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (роботодавець Позивачки) від 27.03.2024 року за вих. № № 15-63, 15-64, 15-65, 15-66 про нараховану та виплачену Позивачці заробітну плату за період 2019-2022 років, Позивачка мала постійне місце роботи та стабільний дохід. Так, відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічні положення має ч. 3 ст. 368 ЦК України, згідно якої - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлюючи право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частина 1 ст. 69 СК України визначає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до абз. 1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду виклала у своїй постанові від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц (провадження № 61-15462св18) наступний правовий висновок.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Верховний Суд зазначає, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

До аналогічних правових висновків прийшов Верховний Суд й у своїй постанові від 09 липня 2021 року у справі № 161/8116/19 (провадження № 61-22259св19).

Відповідно до ч. 2 ст. 416 ЦПК України, у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

Своєю чергою, згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так само, й згідно з ч. ч. 5-6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, суд дійшов висновку, про те що набуте Позивачкою та Відповідачем за час шлюбу майно, зокрема автомобіль марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», 2013 року випуску з об`ємом двигуна 2,0і, VIN-5 НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , є їхнім спільним сумісним майном.

Таким чином, половина автомобіля марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», 2013 року випуску з об`ємом двигуна 2,0і, VIN-5 НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 належить Позивачці ОСОБА_6 .

Згідно з ч. 2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України).

Відповідно до позовної заяви, Позивачка не претендує на те, щоб автомобіль залишити собі, припинивши право Відповідача на частку у праві спільної сумісної власності з компенсацією йому за цю частку. Вона навпаки дає згоду на те, щоби отримати грошову компенсацію за її частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль від Відповідача, оскільки він є титульним володільцем цього автомобіля, в нього є посвідчення водія та автомобіль використовується саме Відповідачем.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08.02.2022 року у цивільній справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) склала наступний правовий висновок: «Оскільки річ є неподільною, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на це майно. Унаслідок виділення останнього у власність відповідачеві і такого стягнення право спільної сумісної власності на автомобіль припиняється. Окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту. Тому апеляційний суд правильно відмовив у задоволенні цієї вимоги, хоч і з інших мотивів».

Крім того, у цій же постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: «…у разі задоволення цього позову відповідач стає одноосібним власником речі. Тому його не можна вважати неплатоспроможним. Більше того, якщо для задоволення позову про стягнення коштів суд мав би враховувати платоспроможність відповідача на час розгляду справи, то стягнення у судовому порядку багатьох боргів було би неможливим саме з цієї причини.

Факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у цього відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо.

Тому хибним є висновок апеляційного суду про те, що стягнення на користь позивачки компенсації за її частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя становитиме для відповідача надмірний тягар, суперечитиме принципу пропорційності та порушуватиме баланс приватних інтересів. За обставин цієї справи дисбаланс останніх виник якраз унаслідок того, що апеляційний суд відмовив у задоволенні вимог про виділення автомобіля у власність відповідача та стягнення з останнього на користь позивачки компенсації за її частку у праві спільної сумісної власності на це майно.

Велика Палата Верховного Суду вважає помилковим висновок апеляційного суду про те, що таке стягнення призведе до порушення права відповідача на мирне володіння його майном (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції), зокрема внаслідок нібито примусового набуття права власності на автомобіль і відсутності згоди на виплату компенсації позивачці. Відповідач є власником цієї речі як такої, яку він придбав разом із позивачкою у шлюбі, тобто у спільну сумісну власність. Тому не є примусовим набуттям права приватної власності стягнення з одного співвласника такого майна компенсації на користь іншого співвласника, який відмовляється від своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ, щоби врегулювати конфлікт щодо користування та розпорядження нею. Більше того, суд не позбавляє відповідача його частки у праві на це спільне майно, а через рішення про стягнення з останнього відповідної компенсації збалансовує інтереси двох співвласників, які не дійшли згоди щодо долі неподільної речі.

Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд».

Таким чином, суд приходить до висновку, що автомобіль марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», 2013 року випуску з об`ємом двигуна 2,0і, VIN-5 НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 необхідно залишити у володінні Відповідача, а Позивачці Відповідач повинен сплати 1/2 частину ринкової вартості автомобіля.

Що стосується поділу майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, а саме меблів, суд встановив наступне.

Відповідно до позовної заяви Позивачка бажає виділити у свою власність наступне майно:

-Кухонний стіл (гартоване скло 70*110) - кіл. 1, та 6 стільців до нього (виробництво Туреччина) вартістю 10 500,00 грн.;

-Кутовий диван «Меркурій» (кор.- беж., 260*190) - кіл. 1, вартістю 12 500,00 грн.;

-Sony PlayStation 4 Slim + 2 джойстика до нього - кіл.1, вартістю 13 000,00 грн.;

-Мікрохвильову піч Samsung (me81KRW-1/UA) - кіл. 1, вартістю 2 500,00 грн.

У своєму Відзиві Відповідач надав пояснення з приводу набуття права власності на автомобіль марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», 2013 року випуску з об`ємом двигуна 2,0і, VIN-5 НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 під час шлюбу з Позивачкою та зазначив про обставини оплати у червні 2021 року відпочинку у Туреччині у розмірі 26 067,52 грн. Будь-яких пояснень з приводу сумісної власності, а саме на меблі, що придбані за час шлюбу з Позивачкою Відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Аналогічні положення має ч. 3 ст. 368 ЦК України, згідно якої - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України, слід дійти висновку, що набуте Позивачкою та Відповідачем за час шлюбу майно, зокрема вказані вище матеріальні об`єкти також є їхнім спільним сумісним майном.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява у частині виділення в особисту власність ОСОБА_6 майна, яке є спільного сумісного власністю подружжя підлягає задоволенню у повному обсязі та Позивачці слід виділити в особисту власність наступне майно:

-Кухонний стіл (гартоване скло 70*110) - кіл. 1, та 6 стільців до нього (виробництво Туреччина) вартістю 10 500,00 грн.;

-Кутовий диван «Меркурій» (кор.- беж., 260*190) - кіл. 1, вартістю 12 500,00 грн.;

-Sony PlayStation 4 Slim + 2 джойстика до нього - кіл.1, вартістю 13 000,00 грн.;

-Мікрохвильову піч Samsung (me81KRW-1/UA) - кіл. 1, вартістю 2 500,00 грн.

Окремо необхідно зазначити, що на підтвердження заявленого в позові майна, а саме ігрової консолі Sony PlayStation 4 Slim + 2 джойстика до нього - кіл.1, Позивачка надала докази того, що вказане майно було придбане нею в кредит ще до офіційного укладання шлюбу з Відповідачем.

Відповідно до ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Крім того, згідно ч.1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Так, Позивачкою за послуги експерта було сплачено 3 000 гривень 00 копійок (три тисячі гривень 00 копійок), що підтверджується квитанцією до касового ордеру № 9693 від 27.10.2023 року, які відносяться до судових витрат.

За звернення до суду з позовною заявою Позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 2 872 гривень 70 копійок (дві тисячі вісімсот сімдесят дві гривні 20 копійок), що підтверджується квитанцією про сплату судового збору.

Крім того, Позивачкою доплачений судовий збір за звернення до суду з уточненою позовною заявою в сумі 385 гривень 00 копійок (триста вісімдесят п`ять гривень 00 копійок).

Таким чином, з Відповідача на користь Позивачки слід стягнути судові витрати у розмірі: 3 000 гривень 00 копійок (три тисячі гривень 00 копійок) за послуги експерта; 2 872 гривень 70 копійок (дві тисячі вісімсот сімдесят дві гривні 20 копійок) та 385 гривень 00 копійок (триста вісімдесят п`ять гривень 00 копійок) за сплачений судовий збір.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 5, 10, 12, 27, 76-81, 133, 139, 141, 189-200, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України; ст.ст. 183, 364, 365, 368 ЦК України; ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»; Постановою Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц (провадження № 61-15462св18); Постановою Великої Палати Верховного Суду у своїй постанові від 08.02.2022 року у цивільній справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21); Законом України «Про судоустрій та статус суддів», суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності - задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_8 ) грошову компенсацію за 1/2 частку ринкової вартості автомобіля марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», 2013 року випуску з об`ємом двигуна 2,0і, VIN-5 НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , в сумі 287 269, 25 грн. (двісті вісімдесят сім тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень 25 копійок).

Виділити ОСОБА_6 у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя в особисту власність наступне майно: кухонний стіл (гартоване скло 70*110) - кіл. 1, та 6 стільців до нього (виробництво Туреччина) вартістю 10 500,00 грн.; кутовий диван «Меркурій» (кор.- беж., 260*190) - кіл. 1, вартістю 12 500,00 грн.; Sony PlayStation 4 Slim + 2 джойстика до нього - кіл.1, вартістю 13 000,00 грн.; мікрохвильову піч Samsung (me81KRW-1/UA) - кіл. 1, вартістю 2 500,00 грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3257, 70 грн. (три тисячі двісті п`ятдесят сім грн., сімдесят коп.).

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на послуги експерта у розмірі 3 000 гривень 00 копійок (три тисячі гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (підписання, складання повного судового рішення).

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою:: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О. М. Білоусова