Справа № 703/2151/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за наступними договорами:

- за кредитним договором № 2958736 від 19 лютого 2022 року в розмірі 45531 грн. 80 коп., з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36531 грн. 80 коп. - сума заборгованості за відсотками;

- за договором позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року в розмірі 12432 грн. 14 коп., з яких: 7551 грн. 32 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4880 грн. 82 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Всього ж позивач просив стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за вказаними кредитними договорами в розмірі 57963 грн. 94 коп., а також понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 19 лютого 2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2958736. Даний кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Відповідно до п.п.2.1 п.2 Кредитного договору, кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, реквізити якої зазначені відповідачем первісному кредитору в особистому кабінеті і в даному п.п. кредитного договору.

Згідно п.п.2.4 п.2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» суми кредиту (загального розміру) на користь клієнта.

Порядок обчислення процентів, порядок повернення кредиту та сплата процентів, права та обов`язки сторін обумовлені у вказаному підписаному сторонами кредитному договорі.

19 жовтня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19102023, у відповідності до умов якого, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 19 жовтня 2023 року до Договору факторингу №19102023 укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» до останнього перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 2958736 від 19 лютого 2022 року в розмірі 45531 грн. 80 коп., з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36531 грн. 80 коп. - сума заборгованості за відсотками.

У разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19 жовтня 2023 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, на переконання позивача, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК`ЄАПБ» за кредитним договором № 2958736 від 19 лютого 2022 року в розмірі 45531 грн. 80 коп., з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36531 грн. 80 коп. - сума заборгованості за відсотками, відтак вказану суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача.

Крім того, 09 лютого 2022 року між ТОВ «ФК«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 74847849. Даний договір позики укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно п. 1 договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а останній зобов`язується повернути кредит у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю проценти від суми позики.

Підписуючи договір позики позичальник підтвердив, що інформація, зазначена в ч.2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Товариством йому надана.

14 червня 2021 року між ТОВ «ФК«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21,у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права грошової вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками.

Відповідно до реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набула права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року в розмірі 12432 грн. 14 коп., з яких: 7551 грн. 32 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4880 грн. 82 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам договору позики, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. У разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, позивач вказує, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК`ЄАПБ» за договором позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року в розмірі 12432 грн. 14 коп., з яких: 7551 грн. 32 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4880 грн. 82 коп. - сума заборгованості за відсотками, відтак вказану суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача.

Посилаючись на вказані обставини та те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за вищевказаними кредитними договорами не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «ЄАПБ», який набув права вимоги за ними, позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 57963 грн. 94 коп., а також понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в примусовому порядку.

Ухвалою судді від 08 травня 2024 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив.

Реалізуючи право на подання відзиву, у порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 31 травня 2024 року, у якому останній вказав про часткове визнання ним позову, а саме визнав заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту) за кредитним договором № 2958736 від 19 лютого 2022 року, укладеним між ним та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в розмірі 9000 грн., однак просив суд відмовити у стягненні з нього заборгованості за відсотками в розмірі 36531 грн.80 коп. за вказаним кредитним договором та в цілому відмовити у стягненні заборгованості за договором позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року в розмірі 12432 грн. 14 коп., посилаючись на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог в цій частині. Крім того, просив відмовити у вимогах про стягнення з нього суми судових витрат по оплаті судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Узагальнені доводи та заперечення наведені відповідачем у відзиві зводяться до такого. Так, відповідачем у наданому відзиві не заперечувався факт укладення між ним та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кредитного договору № 2958736 від 19 лютого 2022 року та отримання позики в розмірі 9000 грн. Зауважив, що за умовами вказаного кредитного договору строк виконання зобов`язань спливав 14 лютого 2023 року. Однак, 24 лютого 2022 року відбулося повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, внаслідок чого 25 лютого 2022 року, на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року, він був призваний у Збройні Сили України та з 26 лютого 2022 року перебував на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 . Під час перебування на військовій службі, у ході виконання службових обов`язків отримав тяжку травму пов`язану з захистом Батьківщини. За вказаних обставин, сума заборгованості за відсотками, на думку відповідача, не підлягає стягненню, оскільки відповідачем надано документи, що підтверджують його статус військовослужбовця, а відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» відсотки за користування кредитом не нараховуються.

З урахуванням вищевикладеного, відповідач ОСОБА_1 просив відмовити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у позовних вимогах про стягнення з нього заборгованості за відсотками за вказаним кредитним договором в розмірі 36531 грн.80 коп. та відмовити у задоволенні вимог про стягнення з нього суми судових витрат по оплаті судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Заперечуючи щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за договором позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року в розмірі 12432 грн. 14 коп. відповідач зазначив наступне.

Так, відповідач стверджує, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що до нього перейшло право вимоги за вказаним договором позики від первісного кредитора; не надано доказів, що на виконання п. 1.3 договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, фактором було протягом 30 робочих днів з дня підписання акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників повідомлено боржника про відступлення права вимоги, а витяг з Реєстру боржників № 11 до Договору Факторингу 14/06/21 від 14 червня 2021 року, який сформований представником позивача ОСОБА_2 , вважає таким, що не може слугувати належним доказом переходу права вимог, оскільки він не містить повних даних, а містить лише окремі фрагменти. Відтак, вважає, що неможливо встановити, коли та на підставі чого у позивача виникло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року.

Також вказує, що позивачем, на підтвердження укладення означеного договору позики, не долучено заявку-анкету позичальнитка на отримання позики із зазначенням усіх даних клієнта, які є обов`язковими у відповідності до Правил надання грошових коштів у позику TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Окрім того, вказує, що матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 був належним чином ідентифікований при його реєстрації в ITC відповідними електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису. Вказує, що жодних належних, достатніх і допустимих доказів того, що сума позики була зарахована на поточний рахунок саме ОСОБА_1 суду не надано, а самі по собі розрахунок заборгованості, без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником, не підтверджує наявність заборгованості, оскільки є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику та чи користувався він ними.

Відтак відповідач вважає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому законом порядку, не довело факту укладення договору позики №74847849 від 09 лютого 2022 року в електронному вигляді, перерахування кредитних коштів за ним, відступлення права грошової вимоги, а тому підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні.

Крім того зазначив, що сума заборгованості за відсотками за договором позики №74847849 від 09 лютого 2022 року також не підлягає стягненню з нього у відповідності до положень п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року він був призваний у Збройні Сили України та з 26 лютого 2022 року перебував на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 .

Відтак просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення з нього заборгованості за договором позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року в повному обсязі та відмовити у вимогах про стягнення з нього суми судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До відзиву на позовну заяву відповідачем ОСОБА_1 додано копії документів, на яких ґрунтуються його заперечення щодо заявлених позовних вимог.

10 червня 2024 року на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, подана представником позивача ОСОБА_3 , в якій остання не погоджуючись із доводами відповідача, викладеними у відзиві зазначила наступне.

Так, на підтвердження укладання кредитних договорів між ОСОБА_1 та первісними кредиторами, а саме кредитного договору № 2958736 від 19 лютого 2022 року із ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та договору позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року із ТОВ «ФК«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» представник позивача зазначила, що вказані кредитні договори було укладено сторонами в електронній формі та підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відтак, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до умов кожного кредитного договору, невід`ємною частиною договору є «Правила надання грошових коштів у позику (далі - Правила). Уклавши договір, Позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Первісних кредиторів. Тому кредитні договори, які укладені між сторонами в електронній формі мають силу договорів, які укладені в письмовій формі та підписані сторонами. Зазначила, що відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто відповідач самостійно для себе визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого виявив намір вступити з кредитодавцем в договірні відносини на умовах визначених Правилами. У відповідності до умов кожного укладеного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору. Зауважила, що проходження позичальником усього необхідного алгоритму дій при укладенні електронного кредитного договору слугує підтвердженням укладення між сторонами кредитного договору в електронній формі, що має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаного сторонами, які узгодили всі умови. В свою чергу, без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу відповідачем на сайт кредитодавця за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, кредитний договір між сторонами не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Щодо набуття позивачем права вимоги за договором позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року, укладеним між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «ФК«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» представник позивача зазначила, що 14 червня 2021 року між TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказані у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 липня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12432,14 грн., з яких: 7551,32 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4880,82 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею.

На спростування тверджень відповідача, позивач надав Витяг з Реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 липня 2021 року та платіжну інструкцію № 20397 від 31 жовтня 2023 року. Щодо надання повних реєстрів боржників, представник відповідача повідомила, що за вищезазначеним Договором про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги щодо великої кількості кредитних договорів, інформація по яких не має відношення до розгляду даної цивільної справи у суді, відтак до відповіді на відзив на позовну заяву нею додано засвідчені копії зазначених витягів із ретушованою конфіденційною інформацією інших боржників та інформацією, що становить комерційну таємницю сторін договору.

Щодо тверджень відповідача про ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів, вказала, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з первісними кредиторами кредитних договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що позивач не є первісним кредитором, а дані документи складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку.

У відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні кредитного договору, при цьому ідентифікація позичальника здійснюється через банк-емітент, яким видано картку. Отже, доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та відповідач - ОСОБА_1 , тоді як первісні кредитори та ТОВ «ФК «ЄАПБ» не має доступу до даної інформації, так як така є банківською таємницею. Водночас відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, не позбавлений можливості отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить.

У вказаній відповіді на відзив представник позивача зауважила також, що проценти за користування кредитними коштами нараховувалися первісними кредиторами відповідно до умов кожного з укладених кредитних договорів, з урахуванням пільгових періодів, згідно встановлених відсоткових ставок та в межах строків встановлених договорами в разі неналежного виконання їх умов щодо погашення заборгованості.

Крім того, позивач стверджує, що в даному випадку відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відповідних документів про те, що відповідач є військовослужбовцем, останній первісним кредиторам не надав.

З урахуванням викладеного, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

13 червня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, подані представником відповідача адвокатом Геріх О.І., які зводяться до незгоди сторони відповідача із заявленим стороною позивача клопотанням про долучення до матеріалів справи доказів, доданих до відповіді на відзив, оскільки такі не були подані позивачем разом із позовною заявою. Окрім того, у наданих запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача заперечувала доводи сторони позивача про те, що відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відповідних документів про те, що відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, останній первісним кредиторам не надав. Вважає, що такі твердження суперечать правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у Постанові від 16.11.2016 року № 6-1746цс16, де зазначено, що застосування приписів п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою. їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу. Відтак, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації ... відсотки за користування кредитом не нараховуються.

07 серпня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшли письмові пояснення, подані представником позивача, згідно яких на переконання останньої, відповідачем не спростовано презумпцію правомірності вищезазначених кредитних договорів, як наслідок, всі права набуті сторонами за ними повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок їх укладення, підлягають виконанню. Окрім того, факт не вчинення відповідачем жодних дій, щодо розірвання спірних договорів, або визнання їх недійсними, а також факт користування коштами та часткова сплата відповідачем заборгованості, зокрема, за спірним договором позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року, свідчить про визнання відповідачем наведених кредитних договорів укладеними. Окрім того, відповідно до положень, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обов`язок виконання взятих на себе зобов`язань нікуди не зникає, боржник звільняється лише від стягнення штрафних санкцій та сплати відсотків за користування кредитом. Наголошує, що спірні кредитні договори з позичальником ОСОБА_1 були укладені 09 лютого 2022 року та 19 лютого 2022 року, тому відсотки, нараховані до початку проходження останнім військової служби підлягають стягненню з нього.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві, відповіді на відзив та у наданих письмових поясненнях просив розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач та його представник в судове засідання також не з`явились, від представника відповідача адвоката Геріх О.І. на адресу суду надійшла письмова заява, в якій остання просила розглянути справу без участі сторони відповідача, проти повного задоволення позову заперечувала.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань.

Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2958736 від 19 лютого 2022 року, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що 19 лютого 2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2958736, який підписаний електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (а.с. 8-16).

Згідно п.1.1 вказаного Договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток.

Відповідно до п.1.2 зазначеного Договору, на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 9000 гривень 00 копійок. Тип кредиту кредит.

Відповідно до п.1.3 зазначеного Договору, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживання та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Відповідно до п.п.1.3.1 строк кредиту, також термін (дата) повернення (виплати) кредиту, встановлені договором, продовженню не підлягають.

Згідно п.1.4 вказаного Договору, тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах:

Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується: у межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору.

Знижена процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується на таких умовах. Якщо клієнт до 21.03.2022 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом на отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором.

Відповідно до п.1.5 зазначеного Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою на весь строк кредиту 13458,45% річних; за стандартною ставкою, з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 13458,45% річних.

Відповідно до п.1.6 зазначеного Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 73476,00 грн.; за стандартною ставкою, з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 70789,50 грн.

Відповідно до п.2.1 зазначеного Договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані кієнтом з метою отримання кредиту.

Згідно п.3.1 вказаного Договору, проценти, що нараховуються за даним договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто методом «факт/факт».

Відповідно до п.4.1 зазначеного Договору, сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в п.4.3 договору.

Згідно п.9.7.1 вказаного Договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства електронним підписом, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання.

До підписання означеного кредитного договору відповідачем 19 лютого 2022 року о 09:51:59 год. електронним підписом Х301 підписано паспорт споживчого кредиту, таким чином останній підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних ним умов кредитування (а.с. 17-18).

Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта(споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2958736 від 19 лютого 2022 року також підписана відповідачем 19 лютого 2022 року о 09:53:26 год. електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.19).

27 лютого 2024 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомило ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», що у відповідності до укладеного між вказаними товариствами договору про переказ коштів, ним 19 лютого 2022 року успішно перераховано кошти в сумі 9000 грн. на платіжну карту клієнта № НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 138937934 (а.с.20).

За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

19 жовтня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19102023, у відповідності до умов якого, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.21-23).

Відповідно до умов договору факторингу, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА».

Згідно п. 1.2. договору факторингу, перехід від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №19102023 від 19 жовтня 2023 року підтверджується факт переходу від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги заборгованості (а.с.24).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 19 жовтня 2023 року до Договору факторингу №19102023 укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» до останнього перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 2958736 від 19 лютого 2022 року в розмірі 45531 грн. 80 коп., з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36531 грн. 80 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с.25).

Відтак, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 2958736 від 19 лютого 2022 року.

Відповідачем ОСОБА_1 не заперечується факт виконання ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконання своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором та перерахування на його картковий рахунок, який зазначений у цьому договорі, кредитних коштів у сумі 9000 гривень 00 копійок, на умовах, визначених цим договором, а також невиконання зі своєї сторони зобов`язань за вказаним договором, тобто повернення ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» отриманих кредитних коштів та відсотків за користування ними у строки, визначені сторонами договору. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач не виконав умови вказаного договору.

Водночас зважаючи на обставину, що він був призваний у Збройні Сили України та з 26 лютого 2022 року перебував на військовій службі, відповідач вважає що до вказаних правовідносин слід застосувати положення, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації ... відсотки за користування кредитом не нараховуються.

Досліджуючи доводи позивача в частині заявлених вимог по вказаному кредитному договору № 2958736 від 19 лютого 2022 року та заперечень наданих з боку відповідача суд виходить з наступного обґрунтування.

Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/.

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач взятих на себе зобов`язань у строки, передбачені вищевказаним кредитним договором № 2958736 від 19 лютого 2024 року, належним чином не виконав, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача суму заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 9000 гривень 00 копійок.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення відсотків за вказаним кредитним договором, суд зазначає наступне.

Так, відповідач не визнає та заперечує проти стягнення з нього відсотків за означеним кредитним договором, з огляду на його статус військовослужбовця та положення п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року №1357-IX, який набрав чинності 23 квітня 2021 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Останніми змінами, які набрали чинності 19 серпня 2022 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».

Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час.

Статтею 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Аналіз п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону №1357-IX від 30 березня 2021 року, який набрав чинності 23 квітня 2021 року, свідчить про те, що пільги мають: - військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову; - військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, вирішено, зокрема оголосити та провести загальну мобілізацію.

Як вбачається з копії військового квитка серії НОМЕР_3 , який виданий на ім`я ОСОБА_1 , останній 25 лютого 2022 року, на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року, був призваний до лав Збройних Сил України.

Згідно довідки тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 19 березня 2023 року, солдат ОСОБА_1 призваний по мобілізації у зв`язку з введенням воєнного стану та перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 з 26 лютого 2022 року.

Таким чином, на відповідача ОСОБА_1 з 26 лютого 2022 року, як на військовослужбовця, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, поширювалися пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його призову.

Доводи представника позивача про те, що відповідач не звертався до фінансової установи (первісного кредитора) та не надавав документів, які дають йому відповідні пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суд оцінює відповідно до вимог процесуального законодавства, і з урахуванням конкретних обставин цієї справи, та вважає, що відсутність звернення відповідача до первісного кредитора та позивача, не спростовує той факт, що на ОСОБА_1 розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому, за наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).

Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі №642/548/21.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом з 26 лютого 2022 року по строк закінчення дії кредитного договору, відсутні.

При цьому, при розрахунку відсотків за користування кредитними коштами, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 суд враховує стандартну процентну ставку, яка відповідно до умов договору, становить 1,99%, оскільки внаслідок невиконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, підстави, передбачені п.1.4.2 кредитного договору, для застосування зниженої процентної ставки не виникли.

За вказаних обставин, враховуючи, що відповідачем ОСОБА_1 погашення заборгованості за кредитом договором № 2958736 від 19 лютого 2022 року у строк його дії не відбувалося, та приймаючи до уваги положення п.3.1 кредитного договору, заборгованості відповідача ОСОБА_1 за відсотками за період часу з 19 лютого 2022 року по 25 лютого 2022 року становить 1253 грн. 70 коп. (1,99% за один день користування кредитними коштами у сумі 9000 грн. 00 коп. становить у грошовому еквіваленті 179 грн. 10 коп.).

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач взятих на себе зобов`язань у строки, передбачені вищевказаним кредитним договором № 2958736 від 19 лютого 2022 року, належним чином не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в цій частині підлягають частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача суму заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 9000 грн. 00 коп. та суму заборгованості за відсотками у розмірі 1253 грн. 70 коп., а всього 10523 грн. 70 коп.

Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що 09 лютого 2022 року між ТОВ «ФК«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 74847849, який підписаний електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 3c1Plcc27w (а.с.37-39).

Відповідно до п.1 зазначеного Договору, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти без забезпечення, на погоджений строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплачувати проценти позикодавцю відповідно до умов, зазначених в цьому договорі, додатках до нього та Правилах, тобто позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів та сплатити плату (проценти) від суми позики протягом строку позики згідно графіка платежів або достроково.

Згідно п. 2.1 договору сума позики складає 9520 грн. 00 коп.

Відповідно до п.2.2 зазначеного Договору, строк позики становить 64 дні.

Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (а.с.39-зворот).

Згідно п.2.3 вказаного Договору, тип процентної ставки фіксована. Базова процентна ставка становить 1,6% в день. Знижена процентна ставка становить 0,80% в день та застосовується у відповідності до умов програми лояльності. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою чи її частиною становить 2,70% в день користування, однак така не застосовується в період карантину. Пеня встановлена в розмірі 2,70%, однак також не застосовується в період карантину. Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 1582,21%. Орієнтовна загальна вартість позики складає 12748,96 грн. Платежі слід було вносити 24.02.2022 року,12.03.2022 року, 28.03.2022 року та 13.04.2022 року рівними платежами по 3187,24 грн.

Згідно п.20 вказаного Договору, цей договір укладається у виді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно п.20 вказаного Договору, цей договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Відповідно до п. 22 Договору, позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ.

Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта(споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком № 1 до договору позики (ануїтет) № 74847849 від 09 лютого 2022 року також підписана відповідачем 09 лютого 2022 року о 11:32:57 год. електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 3c1Plcc27w (а.с.39-зворот).

Відтак, приймаючи умови кредитного договору ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил, які є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

14 червня 2021 року між ТОВ «ФК«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.40-41).

Відповідно до умов договору факторингу, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «ФК«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «ФК«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ».

Згідно п. 1.2. договору факторингу, перехід від ТОВ «ФК«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Актом прийому-передачі Реєстру Боржників № 11 від 27 жовтня 2023 року за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2023 року підтверджується факт переходу від ТОВ «ФК«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги заборгованості (а.с.44).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 27 жовтня 2023 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2023 року укладеного між ТОВ «ФК«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» до останнього перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року в розмірі 12432 грн. 14 коп., з яких: 7551 грн. 32 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4880 грн. 82 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с.45,72-73).

Відтак, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1, 2статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно з частиною першою статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Судом встановлено, що вказаний електронний договір позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року укладено сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Без здійснення всіх цих дій договір позики між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не був би укладений, відтак суд відхиляє доводи сторони відповідача, що позивачем не було надано доказів на підтвердження укладення електронного договору позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач ОСОБА_1 не виконав також і умови договору позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року, за яким позивач набув право грошової вимоги. Хоча згідно з умовами договору позики позичальник зобов`язався повернути суму позики та сплатити відсотки за користування нею та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених договором.

З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов до висновку про укладання та підписання ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора договору позики із ТОВ «ФК«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним договорами позики за договором відступлення прав вимоги.

Отже, договір позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року є укладеним між відповідачем та первісним кредитором - ТОВ «ФК«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», вказаний договір містить суму основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами та строки їх повернення та нарахування.

Щодо тверджень відповідача про ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів по вказаному договору позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року, суд зазначає, що у відповідності до умов вказаного договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні договору позики. Відтак, відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, не був позбавлений можливості отримати виписки по власному рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання ним кредитних коштів. Однак відповідачем не було надано суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі позики, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Відтак, відповідач, заперечуючи факт отримання коштів за вказаним договором позики, не спростував факту отримання ним коштів у розмірі вказаному в договорі, в день укладення такого, на платіжну картку, зазначену у даному договорі.

Водночас, факт отримання та користування коштами за спірним договором позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року повністю підтверджується наданою стороною позивача випискою по рахунку ОСОБА_1 , з якої вбачається, що 09 лютого 2022 року на рахунок останнього було перераховано суму позики в розмірі 9520 грн., а 22 лютого 2022 року відповідачем на рахунок ТОВ «ФК«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було здійснено платіж в розмірі 3034 грн.92 коп.

У постанові Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 910/14452/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач взятих на себе зобов`язань у строки, передбачені вищевказаним договором позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року, належним чином не виконав, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача суму заборгованості за основною сумою боргу.

Щодо вимоги позивача про стягнення нарахованих відсотків за договором позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року суд зазначає наступне.

Так, під час розгляду справи судом встановлено, що на відповідача ОСОБА_1 з 26 лютого 2022 року, як на військовослужбовця, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, поширювалися пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його призову.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 відсотків за користування позикою з 26 лютого 2022 року по строк закінчення дії договору позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року, відсутні.

При цьому, при розрахунку відсотків за користування кредитними коштами, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 суд враховує базову (фіксовану) процентну ставку, яка відповідно до умов договору, становить 1,6%в день, оскільки внаслідок невиконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором позики, підстави, передбачені для застосування зниженої процентної ставки не виникли.

За вказаних обставин, враховуючи, що відповідачем ОСОБА_1 погашення заборгованості за договором позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року у строк його дії не відбувалося, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за відсотками за період часу з 09 лютого 2022 року по 25 лютого 2022 року становить 2589 грн. 44 коп. (1,6% за один день користування кредитними коштами у сумі 9520 грн. 00 коп. становить у грошовому еквіваленті 152 грн. 32 коп.).

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач взятих на себе зобов`язань у строки, передбачені вищевказаним договором позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року, належним чином не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в цій частині також підлягають частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача суму заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 9520 грн. 00 коп. та суму заборгованості за відсотками за період часу з 09 лютого 2022 року по 25 лютого 2022 року у розмірі 2589 грн. 44 коп., за вирахуванням суми в розмірі 3034 грн.92 коп., яка була сплачена відповідачем 22 лютого 2022 року на погашення заборгованості за вказаним договором позики, а всього 9074 грн. 52 коп. (9520 + 2589,44 - 3034,92 = 9074,52).

З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК«ЄАПБ» суми заборгованості: за кредитним договором № 2958736 від 19 лютого 2022 року в розмірі 10523 грн. 70 коп. та за договором позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року в розмірі 9074 грн. 52 коп., а всього 19598 грн. 22 коп.

Оскільки позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі на користь позивача судовий збір у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1023 грн. 80 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 12-13, 76-77, 81, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України суд,-

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 2958736 від 19 лютого 2022 року в розмірі 10523 грн. 70 коп., заборгованість за договором позики № 74847849 від 09 лютого 2022 року в розмірі 9074 грн. 52 коп., а всього 19598 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 22 (двадцять дві) коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1023 (одна тисяча двадцять три) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01 листопада 2024 року.

Сторони по справі:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, р/р НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий: Ю. В. Крива