ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2024 року м. Кропивницький

справа № 405/802/23

провадження № 22-ц/4809/197/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Водяницька Антоніна Василівна,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.09.2023 у складі головуючого судді Шевченко І. М.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

02.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Водяницької Антоніни Василівни, в якому просив визнати припиненим іпотечний договір б/н від 19.05.2008, укладений між Акціонерним комерційним банком «Новий» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою Антоніною Василівною 19.05.2008 за реєстраційним №1636, скасувати записи про обтяження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , у вигляді заборони відчуження, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна 7210347 від 19.05.2008 та у вигляді іпотеки, реєстраційний номер обтяження в Державному реєстрі іпотек 7282164 від 29.05.2008, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 19.05.2008 між АКБ «Новий» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 позичальником, укладено кредитний договір №33308/01, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 100 000 грн, строком на 4 роки, з 19.05.2008 по 17.05.2012. Пунктом 2.2 кредитного договору передбачено, що забезпеченням зобов`язання позичальника перед банком виступає договір іпотеки від 19.05.2008 на суму 205 432,00 грн. Підтвердженням зазначеного є укладений 19.05.2008 між банком та ОСОБА_2 , яка є майновим поручителем приватного підприємця ОСОБА_3 , іпотечний договір № б/н, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою Антоніною Василівною, номер свідоцтва №677, 19.05.2008 за реєстраційним №1636.

Відповідно до пункту 1.3 іпотечного договору іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги банку, які виникають з Кредитного договору з усіма змінами та доповненнями до нього. Згідно з пунктом 1 іпотечного договору ОСОБА_2 визнає себе майновим поручителем позичальника та передає в іпотеку Банку належне їй на праві власності нерухоме майно - квартиру за номером АДРЕСА_1 , що є її власністю.

29.05.2008 о 12:26 приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В. зареєстровано на предмет іпотеки обтяження, а саме іпотеку на підставі іпотечного договору; 19.05.2008 о 15:02 за №7210347 нотаріусом зареєстровано заборону на нерухоме майно на підставі іпотечного договору, що підтверджується інформаційною довідкою №313158095 від 24.10.2022. Відповідно до Інформаційної довідки, 13.04.2010 року право власності на предмет іпотеки перейшло до ОСОБА_1 , який набув право власності на предмет іпотеки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.04.2010 та станом на дату подання цього позову є власником предмета іпотеки.

28.12.2020 до ЄДРПОУ внесено запис про припинення юридичної особи - банку внаслідок ліквідації. Ліквідація юридичної особи не є її реорганізацією, а отже, права та обов`язки у разі припинення юридичної особи шляхом ліквідації не переходять до правонаступників. В разі зміни іпотекодержателя відомості про нового іпотекодержателя також підлягали зміні та державній реєстрації. Разом з тим, відповідно до Інформаційної довідки станом на 24.10.2022 відомості про іпотеку та заборону відчуження предмета іпотеки не виключені з реєстрів, де в якості іпотекодержателя спірної квартири зазначений банк, який ліквідовано без правонаступництва.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, тому за відсутністю сторін спірного правочину позовні вимоги пред`явлено до приватного нотаріуса.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.09.2023 відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що 28.12.2020 року до ЄДРПОУ внесено запис про припинення юридичної особи - банку «Новий» внаслідок ліквідації. Ліквідація юридичної особи не є її реорганізацією, а отже, права та обов`язки у разі припинення юридичної особи шляхом ліквідації не переходять до правонаступників. Відповідно до Інформаційної довідки станом на 24.10.2022 року відомості про іпотеку та заборону відчуження предмета іпотеки не виключені з реєстрів, де в якості іпотекодержателя спірної квартири зазначений банк, який ліквідовано без правонаступництва.

Суд зазначив, що документів про виконання умов кредитного договору №33308/01 від 19.05.2008, укладеного між Акціонерним банком «Новий» та ОСОБА_3 , та документального підтвердження повного розрахунку по вказаному кредитному договору нотаріусу не було надано.

Суд першої інстанції вважав, що у цій справі приватний нотаріус не має бути залучений як відповідач, оскільки належним відповідачем у справах за позовами про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано, тому відмовив в позові до неналежного відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення суду, яким визнати припиненим іпотечний договір №б/н від 19 травня 2008 року, укладений між акціонерним комерційним банком «Новий» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою Антоніною Василівною, номер свідоцтва 677, 19 травня 2008 року за в реєстрі №1636; скасувати записи про обтяження нерухомого майна, а саме квартири за номером АДРЕСА_1 , у вигляді заборони відчуження, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна №7210347 від 19.05.2008 та у вигляді іпотеки, реєстраційний номер обтяження в Державному реєстрі іпотек №7282164 від 29.05.2008, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зазначив, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Судом проігноровано норми закону, а саме: - пункт 1 частини 1 статті 593 ЦК України про те, що право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; - абзац 1 частини 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку», згідно якої іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання; - статті 609 ЦК України, іцо зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю юридичний факт як підставу виникнення цивільних прав та обов`язків; - частина 1 статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані ЦК України, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Позивач набув право власності на предмет іпотеки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 квітня 2010 року та станом на дату подання цього позову є власником предмета іпотеки.

29.05.2008 приватним нотаріусом Водяницькою А. В. зареєстровано обтяження на предмет іпотеки, а саме іпотеку на підставі Іпотечного договору. 19.05.2008 приватним нотаріусом зареєстровано заборону на нерухоме майно на підставі Іпотечного договору, що підтверджується інформаційною довідкою №313158095 від 24.10.2022, згідно якої 13.04.2010 право власності на предмет іпотеки перейшло до ОСОБА_1 (позивача).

28.12.2020 до ЄДРПОУ внесено запис про припинення юридичної особи - Банку внаслідок ліквідації.

17.11.2022 представник позивача звернувся до приватного нотаріуса з заявою про зняття заборони відчуження нерухомого майна, яке є предметом іпотечного договору, направивши на адресу, зазначену в Єдиному реєстрі нотаріусів. Проте приватний нотаріус поштову кореспонденцію по вказаній адресі не отримала.

У зв`язку з цим представник позивача звернувся з адвокатським запитом до Міністерства юстиції України про надання інформації щодо здійснення приватним нотаріусом Водяницькою А. В. діяльності за вказаною в Єдиному реєстрі нотаріусів адресою ( АДРЕСА_2 ) та повідомлення адреси електронної пошти цього нотаріуса.

16.12.2022 отримав відповідь, у якій зазначено, що приватний нотаріус Водяницька А. В. здійснює діяльність за вказаною в Єдиному реєстрі нотаріусів адресою ( АДРЕСА_2 ), повідомлено актуальний телефон та адресу електронної пошти приватного нотаріуса.

17.11.2022 представник позивача звернувся до приватного нотаріуса з заявою про зняття заборони відчуження нерухомого майна, яке є предметом іпотечного договору, направивши зазначену заяву на електронну пошту, відповіді про результати розгляду заяви не отримав, записи про обтяження нерухомого майна не скасовано.

Також було направлено адвокатський запит від 26.12.2022 про надання інформації про результат розгляду заяви про зняття заборони відчуження нерухомого майна, проте станом на дату подання позову приватний нотаріус відповіді на адвокатський запит не надала.

Також вказує, що відповідно до п. 5 глави 15 II Розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини,- про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувана за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Вважає, що відповідачем у даній справі має бути саме приватний нотаріус, оскільки банк ліквідований.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Приватний нотаріус Водяницька А. В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на те, що нотаріус є публічною особою, тому не може бути залучений до цієї справи у якості відповідача. Просила розглянути справу за її відсутності (а.с.178-179).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача адвоката Літвінова Є. В., який підтримав доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

19.05.2008 між АКБ «Новий» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено кредитний договір №33308/01, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 100 000 грн, строком на 4 роки з 19.05.2008 по 17.05.2012, із встановленням відсоткової ставки у розмірі 25% річних (а.с.21-24).

Пунктом 2.2 кредитного договору передбачено, що забезпеченням зобов`язання позичальника перед банком виступає договір іпотеки від 19.05.2008 року на суму 205 432,00 грн.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору ОСОБА_2 виступила майновим поручителем, та передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру за номером АДРЕСА_1 , заставною вартістю 205 432,00 грн (а.с.25-29).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек приватним нотаріусом Водіницькою А. В. 19.05.2008 за №7210347 зареєстровано заборону відчуження об`єкта іпотечного нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 (а.с.18-19).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.90), спадкоємцем усіх її прав та обов`язків відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом став ОСОБА_1 (а.с.36, 85-110).

Відповідно до Інформаційної довідки 13.04.2010 право власності на предмет іпотеки перейшло до ОСОБА_1 , який набув право власності на предмет іпотеки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.04.2010 року та станом на дату подання цього позову є власником предмета іпотеки (а.с.14).

17.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Водіницької А. В. з письмовою заявою щодо зняття заборони відчуження нерухомого майна, яке є предметом іпотеки (а.с.37-41).

Постановою Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі №405/2189/16 залишено без змін рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2017 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий», третя особа: фізична особа підприємець ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності та припинення дії іпотечного договору, та зустрічного позову публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» до ОСОБА_1 , третя особа: фізична особа підприємець ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Верховний Суд зазначив, що оскільки у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 іпотекодавця ОСОБА_2 , зобов`язання за договором іпотеки включаються до складу спадщини, яку прийняв ОСОБА_1 , строк пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця, а також порядок задоволення цих вимог регламентується статтями 1281 і 1282 ЦК України. За вказаних обставин є обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про відсутність визначених статтею 17 Закону України «Про іпотеку» підстав для припинення іпотеки та про пропуск ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Новий» строку пред`явлення вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, передбачений статтею 1281 ЦК України, що відповідно до частини четвертою вказаної статті позбавляє банк права такої вимоги. Про смерть іпотекодавця ОСОБА_2 банку було відомо з грудня 2012 року, що підтверджується рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 11 січня 2013 року (а.с.204-206).

Юридичну особу АТ "АКБ "Новий" припинено в результаті ліквідації, про що 28.12.2020 вчинено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.202-203).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК).

Суд дійшов висновку, що позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні його позову.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК Украйни).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою (пункт 1 частини першої статті 593 ЦК України).

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац 1 частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України).

Укладення договору застави (іпотеки) або її виникнення на основі рішення суду чи при наявності юридичних фактів, вказаних в законі, зумовлює виникнення між заставодержателем і заставодавцем додаткового (акцесорного) зобов`язання відносно до основного, забезпеченого заставою (іпотекою). З огляду на похідний характер застави (іпотеки), виконання забезпеченого заставою основного зобов`язання або його припинення з інших підстав припиняє право застави (іпотеки);

стаття 609 ЦК України присвячена такій підставі припинення зобов`язання як ліквідація юридичної особи. Під ліквідацією розуміється спосіб припинення юридичної особи без правонаступництва. Юридична особа є такою, що припинена, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (частина п`ята статті 104 ЦК України). Ліквідація для юридичних осіб призводить по своїй суті до аналогічних правових наслідків, що і смерть фізичної особи, тобто, обумовлює припинення правоздатності юридичної особи. Замість припиненої юридичної особи не виникає іншої юридичної особи, яка наділяється її майном;

зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи як за добровільного, так і за примусового порядку її ліквідації. Стаття 609 ЦК України поширюється на договірні, недоговірні, основні та додаткові (акцесорні) зобов`язання.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання припиненим договору (вважаючи іпотеки припиненою), скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що зобов`язання за кредитним договором припинилося у зв`язку з припиненням без правонаступників юридичної особи позикодавця, а тому є припиненою й іпотека. Вважав приватного нотаріуса належним відповідачем за такими вимогами, оскільки лише нотаріус має повноваження зняти заборону на відчуження іпотечного майна.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи як у добровільному, так і за примусовому порядку її ліквідації. Стаття 609 ЦК України поширюється на договірні, недоговірні, основні та додаткові (акцесорні) зобов`язання.

З урахуванням установлених обставин у цій справі, положень статті 609 ЦК України, ліквідації юридичної особи позикодавця (АТ «АКБ «Новий») за кредитним договором № 33308/01 від 19 травня 2008 року, укладеним між АТ «АКБ «Новий» та ФОП ОСОБА_3 , існують підстави для висновку про припинення зобов`язань за кредитним договором, та внаслідок цього припинення права іпотеки за іпотечним договором, укладеним 19 травня 2008 року між ПАТ «АКБ «Новий» та ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 є правонаступником іпотекодавця ОСОБА_2 , до нього перейшли обов`язки по іпотечному договору від 19 травня 2008 року.

Належним відповідачем за вимогами про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку є АТ «АКБ «Новий», щодо якого 28 грудня 2020 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення без правонаступника юридичної особи. Проте, запис про реєстрацію обтяження не скасований, адже повідомлення про припинення іпотеки у порядку статті 74 Закону України «Про нотаріат» не подано. Наявність такого запису порушує право власника предмета іпотеки.

Тлумачення, як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства (див. зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) (частина перша статті 8 ЦК України).

Тлумачення частини першої статті 8 ЦК України свідчить: законодавець визначив порядок усунення прогалин в приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя - рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо; умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті 1, 9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акту цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин.

У постанові Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі № 295/7291/20 зауважено, що можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації).

Касаційний суд констатував, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України).

Тому Касаційний суд підкреслив, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону.

У справі, що переглядається, за таких обставин та з урахуванням наявних підстав вважати іпотеку припиненою, апеляційний суд вважає за можливе встановити факт припинення іпотеки за іпотечним договором від 19.05.2008 та скасувати записи про заборону відчуження об`єкта нерухомого майна №7210347 від 19.05.2008 та запис про іпотеку №7282164 від 29.05.2008, які внесені на підставі вказаного договору іпотеки

Ця постанова є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Водяницької А. В., встановлення факту припинення іпотеки за договором іпотеки б/н від 19.05.2008, скасування запису про заборону відчуження об`єкта нерухомого майна №7210347 від 19.05.2008 та запису про іпотеку №7282164 від 29.05.2008.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.09.2023 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Водяницької Антоніни Василівни про скасування запису про обтяження нерухомого майна та припинення іпотеки задовольнити частково.

Встановити факт припинення іпотеки за договором іпотеки б/н від 19.05.2008, укладеного між Акціонерним комерційним банком «Новий» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою Антоніною Василівною 19.05.2008 за реєстраційним №1636.

Скасувати запис про заборону відчуження об`єкта нерухомого майна №7210347 від 19.05.2008 та запис про іпотеку №7282164 від 29.05.2008.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко