Справа № 487/2090/20
Провадження № 2/487/38/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Нікітіна Д.Г., за участю секретаря Сідлецької О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зняття з реєстраційного обліку та визнання такими, що втратили право користування майном,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , а також зняти їх з реєстрації. На обґрунтування позовних вимог позивач в заяві зазначив, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.03.2020 р. N? 203705510. було заресстровано право власності за ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме на: житловий будинок, загальною площею 80,6 кв.м., житловою площею 48,5 кв.м., з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Правовою підставою для реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно, є відповідне застереження в Договорі іпотеки від 02.02.2006 року, (п.п. 12.3.1.) із застереженням про задоволенням вимог іпотекодержателя, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

На підставі викладеного, просив про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Ухвалою суду від 29.01.2021 провадження у справі було зупинено до розгляду Заводським районним судом м. Миколаєва цивільної справи №487/588/20 за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", державного реєстратора Комунального підприємства "Енерго" Лубінської О.М. про скасування запису державного реєстратора про державну реєстрацію права власності.

Ухвалою суду від 23.11.2021 провадження у справі було відновлено.

В судове засідання сторони не з`явилися. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача, просив відмовити задоволенні позову.

Дослідивши наявні у справі матеріали (іпотечний договір від 02.02.2006, довідка Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 05.03.2020, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.03.2020, вимога про добровільне виселення, свідоцтво про реєстрацію ТОВ «Кредитні ініціативи», рішення Заводського районного суду від 09.09.2021), суд приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено наступне.

02 червня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 07/1-К-69, що забезпечений іпотечним договором, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1 .

Внаслідок укладання рядку договорів факторингу право вимоги за зазначеним кредитним договором перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи» 28.11.2012.

Оскільки ОСОБА_5 не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання по кредитному договору, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернуло стягнення на спірний житловий будинок на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.03.2020 №203705510 було зареєстроване право власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 9 вересня 2021 року у справі № 487/588/20 скасований запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 33431045 від 26.09.2019 року щодо реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» права приватної власності на об?єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомості 101.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІV передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції ратифікована Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у частині першій ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Захист власності» передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

З огляду на вказане, право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважитися.

З положеннями частини першої ст. 1 Першого протоколу до Конвенції в повній мірі кореспондуються і приписи частин першої та другої ст. 321 Цивільного кодексу України, якими, зокрема передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У частині другій п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначено, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Приписами частини першої ст. 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 та частиною першою ст. 318 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 Цивільного кодексу України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та передбачають правомочності щодо використання житла для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Таким чином, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Також і в ст. 150 Житлового кодексу Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок(частину будинку),квартиру, користуються ним(нею)дляособистого проживання і проживання членівїхсімей та інших осіб.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» гґрунтуються на зареєстрованому праві власності за позивачем на квартиру та як насідок, право на усунення будь-яких порушень його права власності та користування його майном.

Проте рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за ТОВ «Кредитні ініціативи» було скасоване в судовому порядку.

А отже, підстави, що слугували звернення позивача до суду з відповідними вимогами, на даний час перестали існувати. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» не підлягають задоволенню.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 2,10-13,81,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зняття з реєстраційного обліку та визнання такими, що втратили право користування майном - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (місцезнаходження: вул. Вікентія Хвойки, 21 м. Київ, 04080, );

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків -невідомо);

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків -невідомо);

Відповідач: ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків -невідомо);

Відповідач: ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків -невідомо);

Відповідач: ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Суддя Д.Г. Нікітін