Справа № 527/2344/22
провадження № 2-зз/527/2/24
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову

08 серпня 2024 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Свістєльнік Ю.М.,

за участю секретаря Тюлюбаєвої К.Д.,

в режимі відеоконференції заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобинеклопотання представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2022 року у справі №527/2344/22,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2022 року у справі №527/2344/22 заяву ОСОБА_3 , яку подано представником адвокатом Левицьким Вячеславом Ігоровичем про забезпечення позову до його пред`явлення задоволено. Накладено арешт на майно, а саме на: земельну ділянку площею 5,48 га, кадастровий номер :00:012:0057, яка належить ОСОБА_2 , відповідно до договору дарування №705 від 27.09.2022 року посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Ганночкою В.М.; житловий будинок літера А., а, аі, а2, площею 50,9 кв. житловою площею 26,6 кв.м., сарай літера Б, вбиральню літера "В", огорожу 1, ворота 2, розташованих по АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу р.№573 від 16.07.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Ганночкою В.М.

05 серпня 2024 року до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову. В обґрунтування клопотання представник заявника вказала, що захід забезпечення позову у вигляді арешту житлового будинку та земельної ділянки не є співмірним із заявленими позивачем вимогами. Таким чином, просить суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2022 року у справі №527/2344/22.

Представник заявника в судовому засіданні клопотання підтримала, прохала його задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, клопотання представника заявника про скасування заходів забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2022 року у справі №527/2344/22 було накладено арешт на майно, а саме на: земельну ділянку площею 5,48 га, кадастровий номер :00:012:0057, яка належить ОСОБА_2 , відповідно до договору дарування №705 від 27.09.2022 року посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Ганночкою В.М.; житловий будинок літера А., а, аі, а2, площею 50,9 кв. житловою площею 26,6 кв.м., сарай літера Б, вбиральню літера "В", огорожу 1, ворота 2, розташованих по АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу р.№573 від 16.07.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Ганночкою В.М.

14 жовтня 2022 року до суду з позовом звернувся представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи: приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Ганночки Валентини Михайлівни про визнання договору купівлі продажу будинку та договору дарування земельної ділянки недійсними.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви скасування заходів забезпечення позову, суд керується наступним.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, яка передбачає, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 квітня 2022 року у справі № 705/4132/19.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Під час оцінки такої співмірності необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

В даному випадку, суд, задовольняючи клопотання представника позивача про забезпечення позову виходив з того, що предметом спору є визнання договору купівлі продажу будинку та договору дарування земельної ділянки недійсними.

В своїй заяві про забезпечення позову, позивач просив накласти арешт на майно, яке відповідач відчужив іншій особі з метою невиконання боргових зобов`язань перед позивачем, а саме на: земельну ділянку площею 5,48 га, кадастровий номер :00:012:0057, яка належить ОСОБА_2 , відповідно до договору дарування №705 від 27.09.2022 року посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Ганночкою В.М.; житловий будинок літера А., а, аі, а2, площею 50,9 кв. житловою площею 26,6 кв.м., сарай літера Б, вбиральню літера "В", огорожу 1, ворота 2, розташованих по АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу р.№573 від 16.07.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Ганночкою В.М.

Відтак, суд дійшов висновку, що обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно, зважаючи на предмет позову, є співмірним із заявленими позовними вимогами. Суд вважав доведеним те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заявник ОСОБА_1 у своєму клопотанні про скасування заходів забезпечення позову не вказує на жодну обставину, яку суд міг би розцінити як наявний випадок, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або має місце зміна певних обставин, що спричинили необхідність застосування заходів забезпечення позову.

Обґрунтовуючи свою заяву про скасування заходів забезпечення позову, заявник лише посилається на те, що захід забезпечення позову у вигляді арешту житлового будинку та земельної ділянки не є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Однак, під час вирішення питання про забезпечення позову, обґрунтованість позову судом не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Відповідний правовий висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 13 січня 2021 року у справі № 910/9855/20.

Отже, посилання заявника ОСОБА_1 на те, що захід забезпечення позову у вигляді арешту житлового будинку та земельної ділянки не є співмірним із заявленими позивачем вимогами, не впливає на висновки суду щодо наявності підстав для забезпечення позову та не може бути підставою для скасування такого забезпечення, а відтак у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 158, 258, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2022 року у справі №527/2344/22 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю. М. Свістєльнік