Справа № Справа № 530/491/24
Номер провадження 2/530/239/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2024 м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Ситник О.В.,

за участю секретаря судового засідання Стрілець Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

26.02.2024 Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» пред`явило до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 13.03.2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву з дня вручення копії ухвали та додатків до неї.

09.07.2024 до Зіньківського районного суду Полтавської області від відповідача представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Зінченка Г.В. надійшла заява про закриття провадження в справі, в якій він посилається на те, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги розподілу природного газу за період з березня 2021 року по січень 2024 року в розмірі 7387,64 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим що відповідач є споживачем природного газу в житловому будинку по АДРЕСА_1 і відповідач надала позивачеві 25.10.2017 року заяву-приєднання до умов розподілу природного газу. Проте представник відповідача зазначає, що відповідач у зазначеному приміщенні не проживала, не була там зареєстрована, не являлась власником даного будинку і послугами газопостачання не користувалась. Даний будинок відповідач успадкувала і право власності було зареєстроване за нею 12.01.2018 року. В подальшому даний будинок відповідачем був проданий згідно договору купівлі продажу від 03.03.2018 року укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про що до суду надано відповідний договір. Отже, у зазначений позивачем період за який поданий позов про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу, відповідач не проживала у будинку та не була його власником.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи.

Відповідно до ч.2.ст.12 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Отже, позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 ґрунтуються на договорі з індивідуальними споживачами про надання послуг з розподілу природного газу, який вважається укладеним з 25.10.2017 року.

Розрахунок нарахувань та оплат, який додано до позовної заяви містить заборгованість за користуванням послугами з розподілу природного газу в будинку по АДРЕСА_1 з березня 2021 року по січень 2024.

Як вбачається із наданих відповідачем суду документів, 03.03.2018 року ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2 купила будинок по АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано 03.03.2018.

Отже, відповідач по справі - ОСОБА_1 , не є ані власником вказаного в позові будинка, ані орендарем ані наймачем, не зареєстрована в ній, а отже не має жодних обов`язків перед АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» які б виходили з договору про надання послуг з розподілу природного газу.

Таким чином, враховуючи, що вимоги позивача стосуються періоду з березня 2021 року по січень 2024, за який власником будинку є інша особа та відповідач не зареєстрований у цій квартирі, тому ОСОБА_1 є неналежним відповідачему справі.

Пленум Верховного Суду України у п. 8постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

З аналізу положень ст.13 ЦПК України вбачається, що суд зобов`язаний вирішити справу за тим зверненням особи, що пред`явлене, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому (принцип диспозитивності цивільного судочинства).

Відповідач - це особа, яка на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц).

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом положень ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Водночас позивач всупереч вимогам ч.1-3ст.51 ЦПК України своїм процесуальним правом на внесення клопотання про заміну первісних відповідачів належними відповідачами, або залучення у справі як співвідповідачів, не скористався, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Зважаючи на викладене та в зв`язку з поданням позивачем позовної заяви до ОСОБА_1 , який є неналежним відповідачем у даній справі, а суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

Керуючись ст.ст.133,141,223,258-259,263-265,268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяО. В. Ситник