Провадження №2/748/788/24
Єдиний унікальний № 748/3007/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" грудня 2024 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді Кухти В.О.,

секретар Крошка І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,

В С Т А Н О В И В :

28.06.2024 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр»: 1) заборгованість за договором про споживчий кредит № 2790512 від 30.12.2020 р. у розмірі 48 547,88 грн; 2) понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн; 3) понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 30.12.2020 р. між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 2790512. Згодом, 15.12.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 2790512 від 30.12.2020 р., що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 р., в тому числі Договором про споживчий кредит № 2790512 від 30.12.2020 р., що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 . Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, як зазначає позивач у своїй позовній заяві. У порушення умов договору відповідач своє зобов`язання щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та сплати суми основного боргу у розмірі та строки, визначені вищевказаним договором не виконав належним чином. Станом на 10.01.2023 р. заборгованість за кредитним договором становить 48 547,88 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 375,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 40 172,88 грн, заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 0,00 грн, заборгованість з комісії 0,00 грн. Тому позивач звертається з даним позовом до суду, оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню.

Ухвалою судді від 05.07.2024 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 15.07.2024 р., встановлено, що ОСОБА_1 отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками, про що 26.07.2024 р. суд був повідомлений.

29.07.2024 р. до суду надійшов відзив від ОСОБА_1 , в якому останній зазначає про свою незгоду з позовними вимогами ТОВ «Коллект Центр» та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимоги позивача з огляду на наступне. У матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, однак наданий позивачем розрахунок заборгованості за вказаними кредитними договорами складений самим позивачем, і не містить жодного підтвердження реальності господарської операції, а отже по ньому не можна вираховувати коли заборгованість була проведена в прострочену, який був порядок нарахування відсотків, в якому розмірі вони були нараховані, коли вони були нараховані тощо. Крім того, наданий розрахунок містить лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду тощо. Таким чином, позивач вважає, що розрахунки заборгованості, на які посилається позивач не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Також, наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредиті кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. Та обставини, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, надані позивачем розрахунок заборгованості та витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги не можуть вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості.

Щодо нарахованих процентів за користування кредитними коштами, то відповідно до вказаного Договору ТОВ «Мілоан» зобов`язувалося надати відповідачу кредит у розмірі 15 000,00 грн, строк повернення кредиту становив 30 днів до 29.01.2021 р., тобто погоджений відповідачем строк користування кредитними коштами становив 30 днів. Позивач просить стягнути заборгованість за Договором, в розмірі 48 547,88 грн, що складається з: заборгованість по тілу кредиту 8 375,00 грн, заборгованість по процентах 40 172,88 грн. А отже, відповідач вважає, що вказана сума заборгованості по відсотках нарахована з порушенням вимог Закону, оскільки відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам за користування кредитним коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Як вбачаєть із матеріалів справи, сума заборгованості за користування кредитними коштами 40 172,88 грн нарахована поза межами користування кредитом, тому є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені догвоором проценти. Відповідач у своєму відзиві зазначає, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже такі очікування не можуть вважатись легітимними. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість по відсотках в розмірі 40 172,88 грн нараховувались відповідно до ст. 625 ЦПК України, а відтак не можуть бути стягнуті з відповідача, оскільки такий звільнений від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за даним договором, під час карантину (дія карантиу припинилась 01.07.2023 р), а потім під час дії воєнного стану.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн, то відповідач вважає, що сума за надання правової допомоги є завищеною, неспівмірною із складністю справи та підлягає зменшенню.

01.08.2024 р. до суду надійшло клопотання від позивача про долучення доказів, в якому зазначено, що до позовної заяви долучено Заявку на надання юридичної допомоги № 1058 від 13.03.2024 р., яка містить технічну помилку, а саме замість дати 05.01.2024 р. вказано 13.03.2024 р. Враховуючи значну кількість додатків до позовної заяви, а також той факт, що документ долучається одразу після виявлення недоліків, позивач просить поновити строк на подачу доказів до суду. Також, для повного і всебічного розгляду справи, ТОВ «Коллект Центр» надав разом з даним клопотанням виправлену Заяву на надання юридичної допомоги № 1058 від 05.01.2024 р.

14.08.2024 р. до суду надійшли письмові пояснення від позивача, в яких зазначено, що ТОВ «Коллект Центр» незгодний з доводами викладеними у відзиві відповідачем ОСОБА_1 і позивач вважає, що позов необхідно задовольнити, стягнувши з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 2790512 від 30.12.2020 р. у розмірі 48 547,88 грн з огляду на наступне. Як зазначалось в позовній заяві, 30.12.2020 р. між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 2790512. Згідно п. 1.1 Договору Кредитодавець зобов`язувався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. Договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2 Договору, а позичальник зобов`язувся повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п 1.4. Договору термі та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 15 000,00 грн. Позивач у своєму поясненні зазначає, що підписанням договору, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Додатково зазначаєть у поясненні, що відповідач не був позбавлений можливості відповідно до ст. 15 ЗУ «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення кредитора в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно з цим договором та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Проте, у вказаний строк відповідач від договору не відмовлявся, жодних заперечень щодо його змісту не висловлював, що свідчить про його згоду з умовами укладеного договору. Крім того, як вбачається з долучених позивачем наявних у матеріалах справи розрахунків заборгованості відповідача, нарахування відсотків за Договором про споживчий кредит було здійснено на підставі погоджених сторонами пунктів Договору. Позивачем надано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на дату подачі позову, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 48 547,88 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 375,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 40 172,88 грн, заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 0,00 грн, заборгованість з комісії 0,00 грн. Натомість, як зазначає позивач у своєму поясненні, доказів зворотнього відповідачем не надано, а саме відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язання, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, які підлягають застосуванню у період прострочення, в тому числі шляхом проведення та надання власного контр розрахунку за встановленою відсотковою ставокою. Відповідачем не були зроблені арифметичну розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх зазначених та погоджених сторонами умов договору.

Щодо неправомірного нарахування відсотків за користування кредитними коштами, то станом на 14.08.2024 р. заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Відповідно до п. 1.5.2. Договору, проценти за користування кредитом: 45,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строк користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.2.2. Договору, нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3. Договору. Пунктом 2.3. визначені та погоджені Сторонами умови щодо пролонгації. Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до Розділу 6 Правил. В тому числі, підпункт 2.3.1.2. Договору визначає Пролонгацію на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 3 дні шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6. Договору. Позивач просить у своєму поясненні зауважити, що відповідно до наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем здійснювались часткові погашення за договором, а саме: з 25.01.2021 р. по 22.09.2021 р. Відповідно до погоджених сторонами умов договору, після відповідних активних дій відповідача, було проведено пролонгацію договору, в тому числі і пролонгацію щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами за договором. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунку заборгованості, становить 48 547,88 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 375,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 40 172,88 грн, заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 0,00 грн, заборгованість з комісії 0,00 грн.

Щодо посилання відповідача на дію норм Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, зауважує, що вказана норма застосовується щодо нарахування штрафних санкцій (неустойки) за порушення виконання умов договору, зокрема штрафу та пені, нарахування інфляції та 3 % річних, проте не відсотків за користування кредитом. Як вбачається із заявлених позовних вимог та наданого розрахунку заборгованості, пеня, штрафи, інфляції та 3 % річних за кредитним договором не були нараховані стягувачем, відтак вказані посилання є безпідставними. Позивач просить суд стягнути заборгованість за процентами, які нараховані за користування кредитними коштами. Всі проведені нарахування відображені в розрахунку заборгованості, з посиланням на відповідні пункти кредитного договору. Виходячи з чого, вбачається, що стягувачем у відповідності до домовленостей між сторонами, що викладені в даному Договорі про споживчий кредит. Правилах надання фінансових кредитів (послуг), та інших документах, було правомірно нараховано відсотки в межах дії даного Договору. Таким чином, позивач вважає, що всі інші доводи відповідача є нічим іншим як непогодження з позовними вимогами, без належного правового обґрунтування, з урахуванням визначеності правомірності правочину.

Стосовно стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн, то позивач у своєму пояснення зазначає, що відповідач не наводить обґрунтування не співмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції у своєму відзиві. Твердження відповідача не підтверджуються наявними у відзиві доказами, а отже такі твердження є припущеннями. Позивач звертає увагу і на те, що позовна заява на виконання вимог цивільного процесуального законодавства містить попередню суму судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з пред`явленням даного позову та розгляду справи у суді, в тому числі і 13 000,00 грн витрат на правову допомогу. Також, у своєму поясненні позивач зазначає, що даний спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору. Виходячи з чого, та з урахуванням норм чинного законодавства України, позивач вважає, що у відзиві відповідача відсутні будь-які підстави щодо відмови у стягненні витрат на правову допомогу на користь позивача у заявленому розмірі ТОВ «Коллект Центр».

Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 30.12.2020 р. між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 2790512. (а.с.6-9) Відповідно до п. 1.2. Сума (загальний розмір) кредиту становить 15 000,00 грн у валюті: українські гривні. Згідно із п. 1.3. Кредит надається строком на 30 днів з 30.12.2020 р. (строк кредитування). Також, у п. 1.4. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за дання кредиту та процентів за користування кредитом: 29.01.2021 р.

Пунктом 1.5.1. Комісія за надання кредиту: 0,00 грн, яка нараховується за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Пунктом 1.5.2. Проценти за користування кредитом: 45,00 грн, які нараховані за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до п. 1.6. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно із платіжним дорученням 36630026 від 30.12.2020 р., ТОВ «Мілоан» надав ОСОБА_1 кредит у сумі 15 000,00 грн. (а.с.13)

Відповідно до відомостей ТОВ «Мілоан», а саме відомості про щоденні нарахування та погашення від 30.12.2020 р. по 07.10.2021 р., встановлено, що кошти отримані від відступлення кредиту № 2790512 від 30.12.2020 р. становлять 1 423,75 грн, списання прострочених процентів за рахунок фінансового результату 10 441,63 грн, дохід від відступлення права вимоги по кредиту 1 423,75 грн, списання простроченого тіла кредиту за рахунок фінансового результату 8 375,00 грн. (а.с.13-15)

15.12.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 2790512 від 30.12.2020 р., що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 (а.с.18-20)

Відповідно до Акту приєднання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді за Договором факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021 р., встановлено, що ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «Вердикт Капітал» повний реєстр боржників відповідно до умов вищезгаданого Договору. Також дана інформація підтверджується Актом приймання-передавання Реєстру Боржників за Договором факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021 р. (а.с.20)

Згідно із Додатком № 3 до Договору факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021 р., а саме у Формі Реєстру Боржників, встановлено, що під порядковим номером 46 числиться кредитний договір № 2790512 від 30.12.2020 р. укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , де також зазначено, що cума виданого кредиту 15 000,00 грн, заборгованість за тілом кредиту 8 375,00 грн, заборгованість по процентам 10 441,63 грн, загальна сума заборгованості 18 816,63 грн. (а.с.21,23)

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал», кредитний договір № 2790512, станом на 10.01.2023 р., встановлено, що заборгованість по основній сумі кредиту 8 375,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 10 441,63 грн, заборгованість з комісії 0,00 грн, заборгованість з пені 0,00 грн, нараховані відсотки зг. кр. дог. 29 731,25 грн, нараховані 3 % річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України 0,00 грн, інфляційні збитки за користування грошовими коштами 0,00 грн. Загальна саму 48 547,88 грн. Також, згідно із вищезазначеним розрахунком, дата початку нарахування: 15.12.2021 р., дата кінця нарахування: 23.02.2022 р. (включно), відсоткова ставка: 5,0 % денних, з чого випливає, що за період 15.12.2021 р. по 23.02.2022 р., а саме за 71 день були нараховані відсотки у сумі 29 731,25 грн. (а.с.16)

Разом з тим, 10.01.2023 р. відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 р. укладеним між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», встановлено, що ТОВ «Вердик Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 2790512 від 30.12.2020 р., що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 (а.с.24,25)

Згідно із Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 р., встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» передало ТОВ «Коллект Центр» повний реєстр боржників відповідно до умов вищезгаданого Договору. (а.с.26)

Згідно із Додатком № 3 до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 р., встановлено, що під порядковим номером 23416 числиться кредитний договір № 2790512 від 30.12.2020 р. укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , де також зазначено, що сума заборгованості за основним зобов`язанням, валюта кредиту 8 375,00 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами, валюта кредиту 40 172,88 грн, сума заборгованості за нарахованими комісіями, валюта кредиту 0,00 грн, пеня, валюта кредиту 0,00 грн, відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України, валюта кредиту 0,00 грн, загальна сума заборгованості, валюта кредиту 48 547,88 грн, сума заборгованості за основним зобов`язанням 8 375,00 грн, сума заборгованосты за нарахованими процентами 40 172,88 грн, сума заборгованості за нарахованими комісіями 0,00 грн, пеня 0,00 грн, відповільність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України 0,00 грн, загальна сума заборгованості 48 547,88 грн. (а.с.28-30)

Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. Договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору, а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строках/термінах, що визначені цим Договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 15 000,00 грн.

Згідно п. 1.3. Договору кредит надається троком на 30 днів з 30.12.2020 р.

Відповідно до п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 29.01.2021 р.

Відповідно до п. 1.5.2. Договору, проценти за користування кредитом: 45,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно п. 1.6. Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 2.1. Договору, кредитні кошти надаються позичальнику, шляхом переказу на картковий рахунок.

Згідно п. 4.2. Договору, у разі прострочення позичальником зобов`язання зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6. Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6. Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця.

Відповідно до п. 6.1. Договору, цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Згідно п. 6.2. Договору, розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільним додатком, месенджером або у SMS-повідомленні з мобільного телефону номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінету позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Кредитодавцем.

Відповідно до п. 6.3. Договору, приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно із п. 6.4. Договору, укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Відповідно до п. 6.5. Договору, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до ст. 1055 ЦК України.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документи. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить електронними засобами або на папері у формі. Придатній для приймання його змісту.

Згідно із ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа, як доказ, не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозицій укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.

Згідно ст. ст. 3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 525 ЦК України, передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій самі або речі, визначені родовими ознаками, у такий самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК, боржник не звільняється від відповідальності неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором, а саме п. 4.2.

Відповідно до п. 2.2.2. Договору, нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3. Договору.

Пунктом 2.3., визначені та погоджені Сторонами умови, щодо пролонгації. Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. В тому числі, підпункт 2.3.1.2. Договору визначає пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 3 дні шляхом продовження користування кредитним коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, так продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.

Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6. Договору.

Отже, доводи відповідача, а саме розрахунки заборгованості, на які посилається позивача, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу спростовується, оскільки в матеріалах справи містяться підтвердження того, що розрахунки заборгованості відповідача, нарахування відсотків за Договором про споживчий кредит було здійснено на підставі погоджених сторонами пунктів Договору, де додатково слід зазначити, що відповідач не був позбавлений можливості відповідно до ст. 15 ЗУ «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення, шляхом повідомлення кредитора в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно з цим договором та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит.

Крім того, суд вважає, що надані позивачем розрахунки заборгованості та витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги є належними доказами на підтвердження наявності заборгованості, оскільки згідно із договором факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 2790512 від 30.12.2020 р., що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , та в свою чергу, відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 р., ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 2790512 від 30.12.2020 р., що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 . Разом з тим, у вищезазначеному договорі факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021 р. та договорі про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 р. були чітко узгоджені розрахунки заборгованості відповідача перед позивачем, які дійшли до згоди між собою спочатку ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», а згодом ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», що підтверджується Додатком № 3 реєстру боржників (а.с.21,22) та витягом з цього ж додатку до договору факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021 р. (а.с.23), а також Додатком № 3 з реєстру боржників (а.с.28,29) та витягом з цього ж додатку до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 р. (а.с.30)

Доводи, щодо не погодження відповідача за нарахованими процентами за користування кредитними коштами, а саме сума заборгованість за користування кредитними коштами становить 40 172,88 грн, яка нарахована, як вважає відповідач, поза межами користування, тому є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти на підставі ст. ст. 1048, 1050 ЦК України, суд не бере до уваги, оскільки як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.13-15), що відповідач здійснював часткові погашення за договором, а саме: з 25.01.2021 р. по 22.09.2021 р., де відповідно до погоджених сторонами умов договору, після відповідних активних дій відповідача, було проведено пролонгацію договору, в тому числі і пролонгацію щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами за договором № 2790512 від 30.12.2020 р.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 р. у справі № 910/4518/16 наведено висновок про застосування норм права, суть якого полягає у тому, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України.

У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за користування кредитом»).

Окрім вказаного, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 р. справа № 910/4518/16, зазначила, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Щодо посилання представника відповідача на дію норм прикінцевих та перехідних положень ЦК України, то суд вважає, що вказана норма застосовується щодо нарахування штрафних санкцій (неустойки) за порушення виконання умов договору, зокрема штрафу та пені, нарахування інфляції та 3 % річних, проте не відсотків за користування кредитом. Як вбачається із заявлених позовних вимог та наданого розрахунку заборгованості позивачем, пеня, штрафи, інфляції та 3 % річних за кредитним договором не були нараховані стягувачем, відтак вказані посилання відповідача є безпідставними, оскільки позивач просить суд стягнути заборгованість за процентами, які нараховані за користування кредитними коштами.

Суд бере до уваги також той факт, що відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язання, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, які підлягають застосуванню у період прострочення, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку за встановленою відсотковою ставкою, а також відповідачем не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору.

Таким чином, суд вважає, що стягувачем у відповідності до домовленостей між сторонами, що викладені у вищезгаданому Договорі про споживчий кредит, Правилах надання фінансових кредитів (послуг), та інших документів, було правомірно нараховано відсотки в межах дії даного Договору.

Враховуючи викладене, керуючись принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується судових витрат, то суд вирішив це наступним чином.

Статтею 133 ЦПК України передбачено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи по суті.

02.01.2023 р. позивач уклав договір № 02-01/2023 про надання правової допомоги із Адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс». (а.с.35-37)

Відповідно до заяви про надання юридичної допомоги № 1058 від 05.01.2024 р., встановлено, що загальна вартість професійної правничої (правової) допомоги в гривнях становить 13 000,00 грн. (а.с.68) Також даний факт підтверджується Актом № 2 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 р. (а.с.40)

Згідно із платіжною інструкцією № 413000008 від 09.02.2024 р., встановлено, що позивач сплатив Адвокатському об`єднанню «Лігал ассістанс» за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 р. про надання правової допомоги кошти, у розмірі 51 000,00 грн. (а.с.38)

За ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та інші правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд враховуючи вимоги п. 1-3 ч. 4 ст. 137 ЦПК України, з урахуванням принципу розумності та справедливості, дійшов висновку, що витрати на послуги адвоката загальною сумою 13 000,00 грн є не співмірними зі складністю справи, обсягом наданої роботи та часом її виконання, а тому суд вирішив зменшити розмір витрат на правничу (правову) допомогу до 6 500,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № від 22.03.2024 р., встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 3 028,00 грн. (а.с.1)

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

За таких підстав, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомого адвоката в розмірі 6 500,00 грн та 3 028,00 грн судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 133, 137, 141, 258, 263-265, 279, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 512, 514, 516, 525, 526, 610, 611, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задовольнити.

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» про поновлення строку на подачу доказів та їх долучення задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 2790512 від 30 грудня 2020 року у розмірі 48 547 (сорок вісім тисяч п`ятсот сорок сім) гривень 88 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот гривень) 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Кухта