Справа № 630/1325/23
Провадження № 2/630/91/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Нерубацької А.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 630/1325/23 (провадження № 2/630/91/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 червня 2018 року відділом державної РАЦС по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 49; про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду; про визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з їх батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 ; про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

в с т а н о в и в:

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 вказав, що з 16 червня 2018 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , під час якого у них народилися діти. Але шлюбні відносини з дружиною припинились в травні 2023 року, у них виявились різні погляди на життя, що призвело до погіршення взаємовідносин в сім`ї та того, що відповідач почала жити власним життям. Від тоді вони спільного господарства не ведуть і не бажають підтримувати шлюбні і сімейні відносини. Тому подальше збереження сім`ї не відповідає його інтересам, і примирятися він не бажає.

Позивач також вказував на ті обставини, що його діти наразі проживають разом з ним та перебувають на його утриманні, оскільки відповідач припинила піклуватися про них та не приймає участі в їх вихованні з травня 2023 року. Діти залишились проживати з ним, а відповідач втратила інтерес до їх життя. Досягти з відповідачем домовленості про умови проживання дітей та надання допомоги в їх забезпеченні в добровільному порядку йому не вдалося. Тому він звернувся до суду, аби офіційно визначити місце проживання дітей, яким лише він зможе надати належний догляд, турботу, виховання і освіту. На відміну від дружини він здатен забезпечити нормальний розвиток і умови проживання для своїх дітей. Більше того, відповідач ОСОБА_2 повідомила про свій намір виїхати за кордон, тому він вважає за необхідне заявити вимогу про позбавлення її батьківських прав.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву визнання позову та пред`явлених до неї вимог в повному обсязі та проведення розгляду справи за її відсутності.

Представник Органу опіки та піклування Люботинської міської ради Харківської області Ровгейша Н.Н. подала заяву з проханням проводити розгляд справи в цілому за її відсутності, врахувавши відомості, викладені у висновку органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого ст. 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій та ухвалює рішення за наявності для того законних підстав.

Ознайомившись із заявою відповідача ОСОБА_2 про визнання позову, суд приходить до висновку, що така заява не суперечить закону та достовірно відображає позицію відповідача в даній справі, оскільки подана нею особисто. Від так, визнання відповідачем позову не порушує її права, свободи чи інтереси, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті заявлених вимог у підготовчому засіданні.

Дослідивши наявні в справі матеріали, суд встановив наступне.

Сторони перебувають у шлюбі з 16 червня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 , виданим відділом державної РАЦС по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 49.

Під час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданим 16 листопада 2018 року відділом державної РАЦС по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, та ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась донька ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 , виданим відділом державної РАЦС по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

На даний час сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, проживають за різними адресами та спільного господарства не ведуть. Відносини між сторонами припинились в травні 2023 року та носять формальний характер через відсутність бажання перебувати у шлюбі. Примирятися вони не бажають, оскільки втратили почуття любові один до одного через різні погляди на сімейне життя і обов`язки, що призвело до взаємного відчуження. Намір сторін розірвати шлюб є остаточним та не суперечить їх інтересам.

За таких обставин суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Що ж до позовної вимоги про стягнення аліментів, то відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналізуючи наведені норми Сімейного кодексу України, слід дійти висновку, що визначальною у вирішенні питання про присудження аліментів є та обставина, з ким з батьків проживає дитина.

Наразі, діти, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з батьком, та перебувають на його повному утриманні, що визнала відповідач у своїй заяві.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а тому суд задовольняє позов в частині стягнення аліментів і стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, матеріальне становище позивача, та платника аліментів, яка є працездатною людиною та не має на утриманні інших дітей.

Також відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Діти сторін ОСОБА_3 і ОСОБА_4 наразі проживають разом з батьком ОСОБА_1 , який є позивачем по даній справі, та який має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру від 13 грудня 2023 року, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від позивача і дітей, але також має право заявити свою вимогу про визначення місця проживання дітей разом з нею. Натомість вона добровільно заявила суду про визнання вимоги позивача про визначення місця проживання дітей разом з батьком та визнала ті обставини, що діти фактично проживають з батьком, який створив для них необхідні умови.

Виконавчий комітет Люботинської міської ради Харківської області як орган опіки та піклування у своєму висновку № 03-36/360 від 22 січня 2024 року вказав, що ОСОБА_1 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 і своїми дітьми ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , для яких створені усі необхідні умови для їх проживання та виховання; діти забезпечені окремими спальними місцями і кімнатами, одягом та взуттям, діти забезпечені усім необхідним. У підготовці висновку органом опіки та піклування також враховані як обставини спільного проживання подружжя до травня 2023 року, так і те, що відповідач ОСОБА_2 самоусунулась від участі у вихованні дітей, що з урахуванням її бажання виїхати за кордон свідчить про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком.

Рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. При вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, але попередньо суд повинен впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку.

З огляду на встановлені обставини того, що діти безперервно проживають з батьком, який створив для них належні побутові і житлові умови, суд дійшов висновку, що в цьому випадку позивачем буде забезпечено розвиток дітей у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Позивач стверджує, що відповідач з травня 2023 року припинила піклуватися про дітей та забезпечувати їх потреби, коли почала проживати окремо та заявила про намір виїхати за кордон, і залишила дітей на його утримання. Відповідачем ОСОБА_2 такі обставини визнані у поданій суду заяві, тому слід вважати їх встановленими.

Отже відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за яких її участь у вихованні дітей є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. Про відсутність з боку відповідача наміру вживати дієвих заходів щодо виховання дітей та наданні їм необхідної підтримки у забезпеченні їх здоров`я і фізичного розвитку після припинення сімейних відносин також можуть вказувати відомості, викладені у висновку органу опіки та піклування від 22 січня 2024 року, з яких випливає, що мати не приймає участі у житті дітей.

На підстави викладеного, суд задовольняє вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав та визначає місце проживання дітей разом з ним.

Одночасно з цим, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору в сумі 3220,80 грн., які підтверджені платіжною інструкцією № 0.0..1 від 01 квітня 2023 року.

Крім того, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 1073,60 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати цих сум за подання позовної заяви про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 160, 161, 180-184 СК України, ст.ст. 10-13, 81, 82, 141, 142, 200, 206, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16 червня 2018 року відділом державної РАЦС по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 49, - розірвати.

Визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з їх батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12 грудня 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 3220,80 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1073,60 грн. на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (р/р: UA0026001, одержувач: ГУК у м. Києві, , банк Казначейство України, МФО 820019, код бюджетної класифікації 22030106).

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний № НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний № НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Третя особа - Орган опіки та піклування Люботинської міської ради Харківської області, адреса місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, м. Люботин, вул. Слобожанська, 26.

Суддя О. О. Малихін

Повне рішення складено

31 січня 2024 року.