Справа №932/4034/24
Провадження №2/932/1714/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Цитульський В.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до ОСОБА_1 і просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 29006,23 грн. та судові витрати.

Доводи позивача викладені у позові.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що позивачем набуто право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договорами №75949667, №/746436, №2499067, відповідно до укладених з попередніми кредиторами Договорів факторингу. Однак, відповідач в порушення умов даних договорів свої боргові зобов`язання не виконав, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунок попередніх кредиторів. У зв`язку з цим, у позивача, як нового кредитора, виникло право на стягнення вказаної вище суми заборгованості в судовому порядку.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вона заперечує щодо задоволення позову, оскільки до позову не долучено та вона не отримувала повідомлення про відступлення права вимоги за кредитними договорами, позивачем не долучено первинні бухгалтерські документ, що підтверджують отримання відповідачкою грошових коштів від первинних кредиторів. Рахунок заборгованості наданий позивачем не є безспірним доказом наявності заборгованості. Кредитні договори не містять підписів відповідачки, а нараховані проценти значно перевищують тіло кредиту та не відповідають умовам кредитів. Договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 був укладений раніше ніж кредитний договір, а отже має наслідки неукладеності правочину.

Відповідь на відзив.

Представник позивача заперечив доводи представника відповідача та зазначив, що договори були укладені в електронній формі та підписані одноразовим ідентифікатором., що передбачено законодавством. Відповідач правом споживача не скористався та не відмовився в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії договору. Первинні бухгалтерські документи зберігаються у банку-емітенту, а також відповідач може отримати виписку по рахунку, якщо має намір спростувати отримання грошових коштів на свою картку. Представником позивача отримано інформацію від ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» про перерахування на картку відповідача грошових коштів, решта первісних кредиторів не надала відповідної інформації. Заборгованості були нараховані не позивачем, а первісними кредиторами відповідно до умов договору, позивачем же будь-яких додаткових нарахувань не здійснювалося. У разі незгоди з розрахунком наданим позивачем відповідач в праві подати свій розрахунок. До позову долучені лише витяги з реєстрів боржників, оскільки повні реєстри містять конфіденційну інформацію, яка не підлягає розголосу.

Фактичні обставини встановлені судом.

27 липня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №75949667, який підписаний електронним підписом позичальника. За цим договором відповідачу надано кредит в розмірі 4550,00 грн. строком на 30 днів, за користування яким клієнт (відповідач) сплачує 906,08 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,70% на добу.

14 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21 за яким останнє отримало право вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема за договором №75949667 боржником в якому є ОСОБА_1 .

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Згідно наданого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №75949667 складає 16491,08 грн. з яких: 5000 грн. основна сума боргу, 11491,08 грн. сума заборгованості за відсотками.

29 жовтня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №/746436, який підписаний електронним підписом позичальника. За цим договором відповідачу надано кредит в розмірі 3000,00 грн. строком на 25 днів до 22.11.2021, за користування яким клієнт (відповідач) сплачує 547,5 % в розрахунку 1,5 % на добу.

12 серпня 2022 року ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №12082022 за яким останнє отримало право вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема за договором №/746436, де боржником є ОСОБА_1 .

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Згідно наданого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №/746436 складає 10875 грн. з яких: 3000 грн. основна сума боргу, 7875 грн. сума заборгованості за відсотками.

22 жовтня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2499067, який підписаний електронним підписом позичальника. За цим договором відповідачу надано кредит в розмірі 500,00 грн. строком на 30 днів, за користування яким клієнт (відповідач) сплачує 693,50 % в розрахунку 1,90 % на добу.

05 травня 2023 року ТОВ «ФК «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №05052023 за яким останнє отримало право вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема за договором №2499067, де боржником є ОСОБА_1 .

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Згідно наданого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №2499067 складає 1640,15 грн. з яких: 500 грн. основна сума боргу, 1140,15 грн. сума заборгованості за відсотками.

Норми права застосовані судом.

Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Згідно з ст. 627, 629 ЦК України відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 1046, ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до визначень, що містяться вст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»: електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За положеннями ст. 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 5 ст. 83 ЦПК України).

Висновки суду.

Досліджуючи докази подані сторонами, а також їх позицію висловлену у відзиві та відповіді на відзив суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Встановлено, що між відповідачем та вищезазначеними первісними кредиторами були укладені кредитні договори, відповідач неодноразово визнає даний факт за текстом свого відзиву.

Посилання на те, що вона не підписувала кредитні договори не заслуговують на увагу, оскільки такі були підписані електронним підписом позичальника з використанням одноразового ідентифікатора, о відповідає ЗУ «Про електронну комерцію».

В подальшому права вимоги за кредитними договорами були передані позивачу.

Однак позивачем при зверненні до суду не подано доказів перерахування первісними кредиторами на рахунок відповідача кредиту в вказаному в договорі розмірі, яким чином були перераховані грошові кошти згідно договору, відсутні відомості про успішність виконання такого перерахунку. При зверненні до суду з позовом позивачем не надано доказів (виписок з рахунку або інших платіжних документів, тощо), які підтверджують факт перерахування коштів.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що не володіє оригіналами первинних документів, оскільки не є первинним кредитором.

Однак слід зазначити, що позивач є фінансова установа з юридичним відділом, а отже і має знати усталену практику щодо висновків Верховного суду, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Такими документами є виписки по рахунках, меморіальні ордери про видачу кредитних коштів та ін.

Згідно з договорами факторингу, які зокрема були надані позивачем не у повному обсязі, встановлено, що документи, які підтверджують перерахування коштів на рахунок, вказаний боржником, надаються фактору за запитом згідно п.4.3 Договору. З`ясувати, що викладено у зазначеному пункті не можливо, оскільки позивачем надані лише вибіркові сторінки договорів факторингу.

Таким чином, будучи обізнаним із судовою практикою з приводу розгляду справ про стягнення заборгованості позивач був не позбавлений можливості отримати від первісного кредитора первинні бухгалтерські документи та звернутися із позовом до суду, або із клопотанням про витребування необхідних доказів у строки встановлені законодавством. Можливість отримання таких доказів підтверджується самим позивачем, шляхом подання відповідних запитів вже після отримання відзиву, однак суд наголошує, що відповідні докази та клопотання позивач має подати разом з позовною заявою, а отже докази долучені до відповіді на відзив залишені судом без розгляду.

З урахуванням зазначеного слід дійти висновків, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у позові відмовлено, судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.12,13,81,141,258-259,264-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 01.11.2024.

Суддя: В.І.Цитульський