Провадження № 2-о/638/289/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

присяжних Донського А.М.,

Косміної І.А.,

за участю секретаря Кассіч Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оголошення фізичної особи померлою,-

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2024 року представник заявника звернулася до суду із заявою про оголошення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, громадянку України, останнє місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , померлою. Свою заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру належить її матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В березні 2006 року мати заявниці пішла з дому і по теперішній час інформації про місцезнаходження немає, правоохоронним органам встановити місцезнаходження не виявилось можливим. На підставі вищевикладеного заявник змушена звернутися до суду про оголошення матері померлою, оскільки встановлення даного юридичного фату необхідно для оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 19 вересня 2024 року по справі відкрито провадження та витребувано інформацію з: Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України; Головного управління ДПС у Харківській області; Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області; Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області; Державної пенітенціарної служби України; Національної служби здоров`я України; КП «Харківський міський центр реінтеграції бездомних осіб»; Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України; ГУ НП в Харківській області; Першої Харківської міської державної нотаріальної контори; Територіальному сервісному центрі ГСЦ МВС в Харківській області; Департаменті реєстрації Харківської міської ради.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, представник заявника надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримала, представник заінтересованої особи надав пояснення з проханням слухати справу за їх відсутності, заперечень у задоволенні заяви не мають.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 30 травня 2017 року по справі №638/16680/16-ц, провадження №2-о/638/28/17 заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою задоволено та визнано безвісно відсутньою, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , з 01.01.2007 року.

Згідно зазначеного рішення ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

За повідомленням Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області від 29.08.2024 в результаті перевірки, інформація про місце проживання та місцезнаходження гр-ки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наразі відсутня, інформація щодо неопізнаних трупів, що підходять за описом до характеристик зниклої по теперішній час відсутня.

За повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_2 на обліку як отримувач пенсії не перебуває.

Згідно інформації Головного управління ДПС у Харківській області за період з 3 кварталу 2021 року по 2 квартал 2024 року відсутня інформація щодо отримання ОСОБА_2 доходів.

Згідно даних Реєстру територіальної громади м.Харкова ОСОБА_2 знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 18.07.2017.

Відповідно до інформації з Головного управління ДМС у Харківській області ОСОБА_2 документована паспортом громадянина України, оформленого 16.01.2001 року, паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувалась, зареєстрованою/знятою з реєстрації місця проживання не значиться.

За повідомленням Харківського районного управління поліції №3 ГУ НП в Харківській області від 30.09.2024 відомості щодо перебування в розшуку, притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності на території України, а також звернення ОСОБА_2 до органів Національної поліції України відсутні.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України у період з 08.11.2017 по 27.09.2024 ОСОБА_3 в базі даних не виявлено.

За повідомленням КП «Харківський міський центр реінтеграції бездомних осіб» ОСОБА_2 до закладу не зверталась, в закладі не проживала і не проживає, місце її знаходження невідоме.

Національна служба здоров`я України повідомила, що ОСОБА_2 у відповідних реєстрах центральної бази даних електронної системи охорони здоров`я станом на 27.09.2024 інформації не знайдено.

Згідно, нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_4 від 27.08.2024 її сусідка ОСОБА_2 не з`являється та не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2010 року по теперішній час, місцезнаходження її невідоме.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно зі ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Частиною 1 статті 308 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

За положенням ч.1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно до ст.47 ЦК України за правовими наслідками оголошення фізичної особи померлою прирівнюється до правових наслідків, які настають у разі смерті фізичної особи, а саме: на майно такої особи відкривається спадщина. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

В п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Смерть - це припинення життєдіяльності організму. Зі смертю припиняється цивільна правоздатність фізичної особи.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

При цьому на наявність у суду саме права, а не обов`язку оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує частина перша статті 46 ЦК України.

Зазначене викладено у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року по справі № 148/1207/22.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама собою відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути достатньою підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Подібний висновок Верховний Суд зробив у постановах від 07 липня 2021 року в справі № 390/1443/19, від 27 листопада 2019 року в справі № 461/424/15, від 30 березня 2022 року в справі № 295/4293/21, від 08 лютого 2024 року в справі № 148/1207/22.

При розгляді справ цієї категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19).

При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини-матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сукупність досліджених доказів підтверджує відсутність відомостей про перебування ОСОБА_2 в місці її останнього проживання понад три роки. Остання не давала про себе знати ні засобами поштового зв`язку, ні телефонного, ні будь-якого іншого.

Заходи пошуку ОСОБА_2 через органи внутрішніх справ не дали позитивного результату.

Доказів і даних про те, що ОСОБА_2 є живою, матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи, що в місці постійного проживання ОСОБА_2 тривалий час відсутні відомості про місце її перебування, заходами розшуку встановити місце її перебування не виявилось можливим, достовірних доказів про те, що вона є живою немає, а тому існують достатні підстави для припущення смерті ОСОБА_2 , яка понад три роки відсутня за місцем свого проживання, не отримує доходів, не перебуває у розшуку, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягалася, кордон не перетинала, в лікарні або центр бездомних не зверталася, нових документів не отримувала.

Також, у зв`язку з відсутністю тривалий час відомостей про місце перебування ОСОБА_2 , заявниця не може реалізувати свої права на спадкове майно та отримати у нотаріуса відповідне свідоцтво, а відтак, суд вважає за можливе задовольнити заяву та оголосити померлою ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Разом з тим, суд роз`яснює, що відповідно до норм ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 46,47 ЦК України, ст.ст.12,13, 305,308,309 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків, вул.Сумська, 61, ) про оголошення фізичної особи померлою задовольнити.

Оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку міста Харкова, громадянку України, РНОКПП НОМЕР_2 , померлою.

Днем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважати день набрання законної сили рішення суду про оголошення її померлою.

Судові витрати залишити за заявником.

Роз`яснити учасникам справи положення частини другої статті 47, частини першої статті 48 Цивільного кодексу України про те, що спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою надіслати рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днівз дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

Повний текст рішення складений 04 грудня 2024 року.

Головуючий Невеніцин Є.В.

Присяжні: Донський А.М.

Косміна І.А.