Справа №464/4701/24
пр № 2-о/464/206/24
У Х В А Л А

05 липня 2024 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Бойко О.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

заявник ОСОБА_1 звернувся із заявою, у якій просить встановити факт перебування дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на його утриманні. В обґрунтування заяви покликається на те, що фактично утримує та виховує неповнолітнього ОСОБА_4 , який є сином його дружини від попереднього шлюбу. Встановлення зазначеного факту має для нього юридичне значення, оскільки він як фактичний батько, який справді виховує сина, бажає встановити соціальну справедливість та в майбутньому після вирішення справи про позбавлення батьківських прав усиновити ОСОБА_4 , бо саме його він вважає батьком. Зазначив, що встановлення факту перебування дитини на його утриманні буде слугувати ще одним додатковим доказом у справі про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та у майбутній справі про усиновлення. У зв`язку із зазначеним, враховуючи дані обставини виникла необхідність у встановленні факту перебування на його утриманні дитини ОСОБА_4 , що має для нього юридичне значення.

Оглянувши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, якщо це не пов`язано із подальшим вирішенням спору про право.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Так, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що на його утриманні перебуває неповнолітня дитина і метою встановлення такого факту є здобуття доказу для вирішення спору про позбавлення біологічного батька дитини батьківських прав та подальшого усиновлення дитини.

Таким чином, виходячи із мети встановлення факту, зазначеної у заяві, у даному випадку встановлення факту пов`язано із спором про право, а саме позбавлення батьківських прав та подальше усиновлення, а тому, суд приходить до висновку, що таке не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, відтак, у відкритті провадження за даною заявою слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 186, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту утримання дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя О.М.Бойко