ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 635/5908/19
Номер провадження 22-ц/818/517/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2023 року в складі судді Назаренко О.В. у справі № 635/5908/19 за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, інфляційних витрат та трьох процентів річних про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, інфляційних витрат та трьох процентів річних,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі - КП «Харківводоканал») звернулось до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа від 13 серпня 2020 року до виконання у цивільній справі № 635/9288/19 за позовом підприємства до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, інфляційних витрат та трьох процентів річних про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, інфляційних витрат та трьох процентів річних.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 грудня 2019 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП ««Харківводоканал» стягнуто заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, інфляційних витрат та трьох процентів річних у розмірі 16 382,78 грн.

15 січня 2020 року видано виконавчий лист, строк пред`явлення до виконання якого наразі сплинув.

Вважають, що строк пред`явлення до виконання пропущено з поважних причин.

В умовах воєнного стану робота КП «Харківводоканал», як об`єкта критичної інфраструктури, здійснюється в обмеженому режимі. Значна кількість майна, документації, тощо, були знищені внаслідок ракетних ударів по об`єктах підприємства.

03 липня 2022 року внаслідок ракетного удару зруйновано адміністративну будівлю КП «Харківводоканал» за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого знищено та пошкоджено документацію пов`язану з діяльністю підприємства.

08 липня 2022 року та 21 липня 2022 року відбулися обстріли території Комплексу водопідготовки «Донець» ВП КП «Харківводоканал» за адресою: Харківська область, Чугуївський район, землі Кочетоцької селищної ради, який є одним з основних джерел питного водопосточання м. Харкова, м. Чугуєва та інших населених пунктів області.

20-21 вересня 2022 року російськими військами обстріляна гідравлічна споруда (дамби), що розташована за адресою: Харківська область, Чугуївський район, Печенізька територіальна громада, смт Печеніги.

Також, КП « Харківводоканал» було вимушене призупинити трудові відносини з 1702 співробітниками підприємства та зосередити обмежені ресурси виключно на забезпеченні роботи критичної інфраструктури, виконання виробничих функцій водовідведення та подачу питної води, що відповідає санітарно- гігієнічним нормам, цілодобове оперативне проведення аварійно- відновлюваних робіт ( ліквідацію пошкоджень) на мережах водопостачання та водовідведення, об`єктах критичної інфраструктури, підготовку до експлуатації мереж в осінньо-зимовий період, а тому підприємство не мало можливості пред`явити виконавчі листи до виконання.

Також зазначали, що постановою № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» на усій території України встановлено карантин, що обмежувало відкритий доступу до канцелярій державних органів, установ, організацій в тому числі, для подання виконавчих листів до відділів державної виконавчої служби.

Посилаючись на вказані обставини, КП «Харківводоканал» просило поновити строк для пред`явлення виконавчого листа від 15 січня 2020 у справі № 635/5908/19, який стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми в загальному розмірі 16 382, 78 грн.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2023 року заяву КП «Харківводоканал» залишено без задоволення.

Ухвала суду першої суду інстанції мотивована тим, що КП «Харківводоканал» не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, а тому підстави для поновлення строку відсутні. Обставини, на які посилається заявник, не можуть вважатися в даному випадку поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, оскільки у стягувача було достатньо часу для пред`явленням виконавчих листів до 24 лютого 2022 року. Також суд першої інстанції виходив з того, що заявником було надано копії виконавчих листів, що свідчить про те, що вони не були знищені внаслідок ракетного удару по адміністративній будівлі КП «Харківводоканал». Також, обставини на які посилається товариство в своїй заяві охоплюють період часу з 24 лютого 2022 року до 21 вересня 2022 року, проте строк пред`явлення виконавчих листів сплив 09 січня 2023 року.

01 грудня 2023 року через підсистему «Електронний суд» КП «Харківводоканал» на вказане судове рішення подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне засування обставин по справі, порушення судом норм процесуального права, просило ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву підприємства.

Апеляційна скарга мотивована тим, що внаслідок збройної агресії РФ КП «Харківводоканал» завдано пошкоджень, які призвели до порушення процесу господарської діяльності та основні зусилля були спрямовані на усунення негативних наслідків та відновлення водопостачання.

Неможливість примусового виконання рішення суду через форс мажорні обставини, а саме карантинні обмеження, військова агресія росії проти України, позбавляє підприємство можливості отримати грошові кошти за надані послуги, які споживачу надавались в повній мірі, і якими він користувався.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Від представника КП "Харківводоканал" надійшла заява про слухання справи у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області 06 грудня 2019 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у сумі 16 382,78 грн., із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 вересня 2015 року по 30 квітня 2019 року у розмірі 7581,18 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 лютого 2013 року по 30 квітня 2019 року у розмірі 6701,93 грн.; інфляційні витрати у розмірі 1649,86 грн.; три проценти річних від простроченої суми у розмірі 449,81 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1921,00 грн по 640,33 грн. з кожного з відповідачів.

Рішення набрало законної сили 09 січня 2020 року.

15 січня 2020 року на виконання судового рішення по справі Харківським районним судом Харківської області були видано три виконавчі листи, які отримано представником КП «Харківводоканал» 16 січня 2020 року.

22 лютого 2021 року КП «Харківводоканал» подано заяву про виправлення описки у виконавчому листі, виданому Харківським районним судом Харківської області у цивільній справі № 635/5908/19 в якій просило зазначити вірне прізвище імя по-батькові відповідача « ОСОБА_3 » замість невірного « ОСОБА_4 ».

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 березня 2021 року внесено виправлення у виконавчий лист, виданий Харківським районним судом Харківської області 15 січня 2020 року по цивільній справі № 635/5908/19, вказано вірне прізвище, ім`я, по-батькові відповідача як ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі- Закон № 1404-VIII).

Згідно з частиною 3 статті 431 ЦПК України виконавчий лист є виконавчим документом.

Відповідно до статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII), згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (частини 1, 2, пункт 1 частини 4 статті 12 Закону № 1404-VIII).

Частина 1 статті 37 Закону № 1404-VIII містить вичерпний перелік обставин, які є підставою для повернення виконавчого документа. Так, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (частина 5 статті 37 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини 4 та 5 статті 12 Закону 1404-VIII).

Із системного аналізу указаних норм чинного Закону України «Про виконавче провадження» можна зробити висновок, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Схожі за змістом правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року в справі № 910/18165/13, постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року в справі № 804/2721/15, у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2020 року в справі № 2018/6-343/11, в ухвалі Верховного Суду від 02 жовтня 2020 року в справі № 336/1023/20.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 6 статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина 1 статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині 1 статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин.

Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) Розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Отже, визначений процесуальним Кодексом строк продовжено в силу Закону.

Відповідно до Закону України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон від 18 червня 2020 року № 731-ІХ) пункт 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено у такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Закон від 18 червня 2020 року № 731-ІХ набрав чинності 17 липня 2020 року.

Отже, наведене свідчить, що суд може поновити процесуальний строк як до запровадження, так і після закінчення карантину, якщо визнає причини такого пропуску поважними і такими, що зумовлені запровадженими обмеженнями.

Так, 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який в подальшому продовжувався Указами Президента України та діє на цей час.

Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України було визначено в законодавчому порядку.

Запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини 1 статті 127 ЦПК України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку.

Отже, зважаючи, що на час строку пред`явлення виконавчого листа до виконання діяли карантинні обмеження, а в подальшому запроваджено воєнний стан, що зумовило певні обмеження щодо можливості вчинення процесуальних дій, суд апеляційної інстанції вважає, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено з поважних причин, а тому наявні підстави для його поновлення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Враховуючи наведене, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа не відповідають обставинам справи, з огляду на що має бути скасовано та ухвалено нове рішення, про задоволення заявлених вимог.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При подачі апеляційної скарги заявником сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн, Отже, вказані витрати підлягають стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Харківводоканал», а саме по 715,73 грн з кожного боржника.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву Комунального підприємства «Харківводоканал» про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа задовольнити.

Поновити Комунальному підприємству «Харківводоканал» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 вересня 2019 року у справі № 635/5908/19 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми в загальному розмірі 16382,78 грн ( шістнадцять тисяч триста вісімдесят дві) грн 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .) на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» (м. Харків, вул. Конторська, 90, ) витрати по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи у сумі 2147,20 грн по 715 (сімсот п`ятнадцять) грн 73 коп з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина