БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1007/3676/2012 провадження № 6/361/163/24
У Х В А Л А

«04» грудня 2024 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого у справі

№ 1007/3676/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2/361/46/13, виданий Броварським міськрайонним судом Київської області на підставі рішення від 21 листопада 2013 року про стягнення заборгованості за кредитним договором № 77/2008 USD від 18 березня 2008 року у розмірі 350 538 грн. 68 коп.

Заява мотивована тим, що на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження № 52732061 з виконання виконавчого листа № 2/361/46/13, виданого 21 листопада 2013 року Броварським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Експобанк» боргу у сумі 350 538 грн. 68 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06 червня 2023 року у справі № 910/21022/21 звільнено ОСОБА_1 від всіх боргів, а саме визнано погашеними грошові вимоги кредиторів у справі та зобов`язано органи державної виконавчої служби та приватних виконавців закрити виконавчі провадження, зняти всі арешти та обмеження стосовно боржника. Разом з тим, виконавче провадження № 52732061 не закрито. З підстав визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявник звернулася до суду.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Їхня неявка не перешкоджає вирішенню питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 1007/3676/2012 від 25 червня 2013 року, що набрало законної сили 08 липня 2013 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» заборгованість за кредитним договором № 77/2008 USD від 18 березня 2008 року в розмірі 350 538 грн. 68 коп., в іншій частині у задоволенні позову відмовлено та вирішено питання про стягнення судових витрат.

21 листопада 2013 року Броварським міськрайонним судом Київської області на підставі вищевказаного судового рішення видано виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження № 52732061 з виконання виконавчого листа

№ 2/361/46/13, виданого 21 листопада 2013 року Броварським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Експобанк» боргу у сумі 350 538 грн. 68 коп. Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 25 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа

№ 2/361/46/13.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2020 року замінено стягувача ПАТ «КБ «Експобанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» у виконавчому провадженні № 52732061 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення солідарно з ОСОБА_1 суми заборгованості за договором кредиту № 77/2008 USD від 18 березня 2008 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06 червня 2023 року у справі № 910/21022/21 завершено процедуру погашення боргів у справі № 910/21022/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; звільнено фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, а саме визнано погашеними грошові вимоги кредиторів у справі № 910/21022/21 та зобов`язано органи державної виконавчої служби та приватних виконавців закрити виконавчі провадження, зняти всі арешти та обмеження стосовно фізичної особи ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Згідно з частинами першою, другою статті 432 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню: є матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу

І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22), від 21 грудня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-11769ав23).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження

№ 61-1762ав22.

Разом з тим, за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено що ним було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

У пілотному рішенні у справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року Європейський Суд вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що пунктом 1 статті 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їхньої справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалено будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова судового розгляду.

У справі «Soering vs UK» Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам статті 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Верховний Суд України у постанові від 22 березня 2017 року у справі №755/6665/15-ц зазначив, що ухвала суду про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перепоною в завершенні судового провадження, оскільки така ухвала унеможливлює виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора, тому перешкоджає подальшому розгляду та провадженню у справі.

Отже, встановивши, що заявник ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України було її процесуальним обов`язком, з урахуванням наявності рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від

25 червня 2013 року про стягнення заборгованості за кредитним договором № 77/2008 USD від 18 березня 2008 року в розмірі 350 538 грн. 68 коп., що набрало законної сили та підлягає примусовому виконанню, та відкритого виконавчого провадження, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви. Разом з тим, ухвала Господарського суду міста Києва від 06 червня 2023 року не може слугувати підставою для задоволення даної заяви, так як заявником не наведено у заяві доводів, які б стосувалися питань виконання судового рішення та виконавчого документа, урегульованих статтею 432 ЦПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даної заяви.

Керуючись статтями 260, 353, 432 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин