РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

05 грудня 2024 року

Справа №451/1162/24
Провадження № 2/451/416/24

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Федорук І.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Радехові в залі суду цивільну справу №451/1162/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої шкоди,

у с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції учасників процесу

23 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування завданої шкоди, а саме майнової шкоди в сумі 28 020,46 грн, моральної шкоди 10 000,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що 1 листопада 2023 року о 19:58 год у м Львів на вул. Гашека, 18, керуючи автомобілем марки ВАЗ Лада Пріора номерний знак НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_2 спричинив дорожньо-транспортну пригоду та, будучи причетним до вказаної дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події та не повідомив про це підрозділ поліції. Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 06 грудня 2023 року по справі №464/8064/23 гр. ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Внаслідок цього автомобіль марки ВАЗ Лада Пріора, номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 30.03.2012, завдано технічних пошкоджень. Вище вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, який керував автомобілем марки ВАЗ Лада Пріора, номерний знак НОМЕР_1 . Внаслідок завданої шкоди було пошкоджена ліва частина автомобіля, а саме: крило, двері. Відповідно до цього була складена угода № 22/24 від 30 квітня 2024 року з судовим експертом ОСОБА_3 , яким була надана матеріальна калькуляція робіт, зокрема вартість робіт становить 16 710,00 грн; вартість матеріалів становить 11 310,46 грн. За послуги по складанню цієї калькуляції позивачем було сплачено 4 800,00 грн. Загальна сума майнової шкоди, завданої позивачу становить 28 020,46 грн. Крім того, позивач зазначає, що їй завдано моральну шкоду, яка полягає у значних душевних і психічних переживаннях, порушення звичайного стану життя у зв`язку з відсутністю автомобіля, незручності які вона переносить з вирішенням спору у судовому порядку. Її чоловік після цієї події сильно переживав, захворів і ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Відремонтувати авто своїми коштами позивач не має можливості, бо вона на пенсії. Оцінює вартість моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн (а. с. 1 - 2, 24 - 25).

Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву не скористався.

Заяви, клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі

Суд своєю ухвалою від 24 вересня 2024 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання (а. с. 1 - 2).

У судове засідання сторони не прибули.

5 грудня 2024 року до суду поступила заява позивача ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовільнити їх, проти винесення заочного рішення не заперечує (а. с. 93).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася позивач.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив у строк, установлений судом, відзиву на позовну заяву не подав, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином через сайт Судової влади України (а. с. 91).

Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив представник позивача.

На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Установлені судом фактичні обставини справи

ОСОБА_2 , 01 листопада 2023 року о 19:58 год, м. Львів, вул. Гашека, 18, керуючи автомобілем марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою відповідно не зреагував на її зміну, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення з автомобілем марки «Ford», номерний знак НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль потерпілого отримав технічні пошкодження. Окрім цього, ОСОБА_2 будучи причетним до вказаної дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події та не повідомив про це підрозділ поліції. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 2.3б; 2.10а,д; 13.1 Правил дорожнього руху України.

Вказані вище обставини встановлені постановою Сихівського районного суду м.Львова від 06 грудня 2023 року, яка набрала законної сили 18 грудня 2023 року.

Цією постановою суду гр. ОСОБА_2 було визнано виним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Внаслідок ДТП автомобіль марки ВАЗ Лада Пріора, номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачу на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 30.03.2012 (а. с. 12), завдано технічних пошкоджень.

Відповідно до Висновку експерта транспортно-товарознавчої експертизи згідно договору №22/24 від 30 квітня 2024 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля ВАЗ 217130 «Приора» 1.6і 16V 5МТ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП 01.11.2023, станом на момент огляду, становить 28 020,46 грн (а. с. 30 - 59).

Моральна шкода, завдана позивачу, полягає у значних душевних і психічних переживаннях, порушення звичайного стану життя у зв`язку з відсутністю автомобіля.

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до ст. 12, 229 ЦПК України такі докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Зміст спірних правовідносин

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із завданням позивачу майнової та моральної шкоди з вини відповідача.

Позиція суду

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

Норми права, які застосував суд

Щодо позовних вимог про відшкодування майнової шкоди

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Положеннями статті 386 ЦК України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.п.8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Отже, для застосування положень ст. 1166 ЦК України необхідно довести, що шкоду позивачу завдано саме неправомірними діями чи бездіяльністю особи, на яку покладається відповідальність відшкодувати шкоду, а саме необхідна наявність таких складових елементів як: а) протиправна поведінка; б) настання шкоди; в) прямий причинний зв`язок між першим та другим елементами та г) вина завдавача шкоди.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі №6-183цс14 та Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі №759/4781/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №203/2378/14-ц та від 28 серпня 2019 року у справі №638/20603/16.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до частини 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, та за принципом змагальності сторін доводяться особою, яка звертається із відповідними вимогами.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди

Пунктом 9 частини 2 статті 16 ЦК України відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначено як один із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У відповідності до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі справа № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) дійшла висновку, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення.

У рішенні від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) вказано, що «абзац другий частини 3 статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати».

Так, суд, встановивши факт завдання шкоди позивачу, вимушені зміни у її житті через відсутність автомобіля і необхідність проведення ремонтних робіт, визначає розмір грошової компенсації моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн, що відповідає обставинам справи, глибині страждань позивача та засадам розумності і справедливості.

Мотиви прийняття рішення та висновки суду

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази в сукупності підтверджують наявність підстав для відшкодування відповідачем майнової шкоди.

Разом з тим, відповідачем не доведено, що шкоду завдано не з його вини. Жодних доказів на спростування обставин, встановлених висновком експерта, відповідач не надав.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням викладеного, інші доводи позивача, які надані у позовній заяві, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу з боку відповідача матеріальної шкоди у розмірі 28 020 (двадцять вісім тисяч двадцять) гривень 46 (сорок шість) копійок та моральної шкоди у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ч 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене вище, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати, зокрема, судовий збір у розмірі 4 239 (чотири тисячі двісті тридцять дев`ять) гривень 20 (двадцять) копійок, та судові витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 4 800 (чотири тисячі вісімсот) гривень 00 копійок.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 211, 229, 247, 258 - 259, 263 - 265, 279, 280 - 282 ЦПК України, на підставі ст. 11, 15, 16, 23, 386, 1166, 1167, 1192 ЦК України; суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 28 020 (двадцять вісім тисяч двадцять) гривень 46 (сорок шість) копійок майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисячі) гривень 00 копійок моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 239 (чотири тисячі двісті тридцять дев`ять) гривень 20 (двадцять) копійок судового збору та 4 800 (чотири тисячі вісімсот) гривень 00 копійок витрат на проведення транспортно-товарознавчої експертизи.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Радехівського районного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено у нарадчій кімнаті 5 грудня 2024 року.