ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/208/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №697/594/22 Категорія: 310020000 Скирда Б.К.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Новіков О.М.
секретарМатюха В.І.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Бовшика М.Ю. на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.10.2023 (повний текст складено 17.10.2023, суддя в суді першої інстанції Скирда Б.К.)у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шишка Р.І., звернулась до суду у травні 2022 року з позовом, яким просила про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів, обґрунтовуючи тим, що 30.09.2000 між сторонами укладено шлюб, розірваний 28.09.2020, в якому у них народились сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.12.2020 ОСОБА_1 повинна виплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 1500 грн., та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову 27.04.2020 до досягнення дітьми повноліття.

З грудня 2019 року і по даний час позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 проживають окремо один від одного та спільного господарства не ведуть.

З 03.12.2020 обидва сина сторін проживають разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 та повністю знаходяться на її утриманні, натомість відповідач продовжує отримувати від позивача платежі на виконання аліментних зобов`язань.

З огляду на вказані обставини, позивач просила суд звільнити її від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 з 03.12.2020; відкликати виконавчий лист від 29.12.2020 по справі №697/536/20 із Канівського МРВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 03.12.2020 і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.01.2022 і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х років.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.10.2023 позовну заяву задоволено частково та звільнено позивача від сплати аліментів на користь відповідача на дітей з 03.12.2020; відкликано виконавчий лист від 29.12.2020 по справі №697/536/20 із Канівського МРВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання:

- сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу (заробітку), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 10.05.2022 і до досягнення дитиною повноліття;

- сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 10.05.2022 і до закінчення сином навчання 30.06.2023.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що діти проживають разом з матір`ю позивачем у справі, та знаходяться на її утриманні, отже змінились обставини, що унеможливлюють стягнення аліментів на користь відповідача, з яким діти на даний час не проживають.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача адвокат Бовшик М.Ю. подав 17.11.2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що старший син сторін працює та на день ухвалення рішення є повнолітнім, а позивачем не доведено його потребу у матеріальній допомозі, як і можливість відповідача надавати таку допомогу. Відповідач приймає участь в утриманні старшого сина, сплачуючи за його навчання в коледжі. Крім того, старший син сторін з матір`ю не проживає, що підтверджується його письмовими поясненнями, які додані до апеляційної скарги.

Також наголошує на тому, що постійне проживання неповнолітнього сина сторін ОСОБА_6 підтверджено беззаперечними доказами - рішення Канівського міськрайонного суду від 29.12.2020, в якому вказано про те, що діти проживають разом з батьком.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не дав належної оцінки поважності пропуску процесуальних строків при подачі письмових доказів позивачем.

У відзиві на апеляційну скаргу сторона позивача просила суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає її законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07.02.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Канівського міського управління юстиції Черкаської області, сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 17.03.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, сторони також є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.12.2020 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з 27.04.2020 до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до довідки директора Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №348 Шевченківського району м. Києва від 01.04.2021 № 10, ОСОБА_4 , 2016 року народження, відвідує дошкільний навчальний заклад № 348 з 04.12.2020. Ходить систематично, не відвідує дитячий садок тільки під час хвороби. Протягом періоду перебування дитини в даному закладі приводила та забирала дитину мама. На всіх святах, батьківських зборах була присутня тільки ОСОБА_7 . Дитина завжди охайно одягнена, має гарний зовнішній вигляд, з чого можна зробити висновок, що утриманням та вихованням дитини займається мама, яка проживає разом з дитиною (а.с.16).

З копії позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання (а.с.19-21).

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2023, яке залишено без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 31.05.2023, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання відмовлено (а.с.133-138, 139-144).

Згідно довідки політико-правового коледжу «АЛСКО» № 211 від 26.11.2021, ОСОБА_3 , 2003 року народження, в 2019 році вступив до закладу вищої освіти І-го рівня акредитації ТОВ «Політико-правового коледжу «АЛСКО» та навчається з 01.09.2019 на ІІІ курсі денної форми навчання юридичного факультету за спеціальністю 081 «Право». Навчається на контрактній основі без отримання стипендії. Запланований термін закінчення навчального закладу: 30.06.2023 (а.с.27).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів слідує, що ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 77615,50 грн. (а.с.147-148).

Відповідно до довідки директора школи І-ІІІ ступенів №175 управління освіти Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації № 166 від 05.10.2023 ОСОБА_4 є учнем 2-А класу школи № 175 імені В. Марченка Шевченківського району м. Києва (а.с.173).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 від 30.09.2023 він разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітнім братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 з грудня 2020 року, а з серпня 2021 року по АДРЕСА_2 по цей час. Зі своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , будь-яких стосунків він не підтримує та спілкування в них відсутнє (а.с.174).

Згідно акту від 30.09.2023 мешканці будинку за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_8 (кв. АДРЕСА_4 ), ОСОБА_9 (кв. АДРЕСА_4 ), ОСОБА_10 (кв. АДРЕСА_4 ) підтвердили, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживають у квартирі АДРЕСА_5 з серпня 2021 року і по даний час (а.с.176).

За договором оренди квартири від 01.01.2023 ОСОБА_1 орендує квартиру АДРЕСА_5 у ОСОБА_11 з 01.01.2023 (а.с.177).

Указуючи про те, що діти, на утримання яких позивач сплачувала за рішенням суду аліменти на користь відповідача, на даний час проживають з нею та перебувають на її утриманні, позивач порушує перед судом питання про припинення стягнення з неї аліментів та про їх стягнення з відповідача, який проживає окремо від дітей.

Відповідні правовідносини мають таке правове регулювання.

За приписами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок стосуються обох батьків дитини.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини (ч.ч.2, 3 ст.181 СК України). Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Крім того, згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої одним із таких способів є припинення правовідношення.

Відповідно до п.п.17, 22 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Положеннями ст.273 СК України передбачено те, що у разі зміни матеріального або сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Таким чином слід прийти до висновку про те, що у разі, якщо батьки дитини проживають окремо та коли особа, з якої стягуються аліменти, починає проживати разом з дитиною, на яку такі аліменти сплачує, та утримує цю дитину, сплата аліментів іншому з батьків, який, відповідно, починає проживати окремо від дитини, втрачає сенс, адже вказані кошти платник аліментів має можливість безпосередньо витратити саме на утримання дитини.

Сплата в цьому разі аліментів не відповідатиме приписам ст.181 СК України.

З урахуванням предмета спору в цій справі, однією з обставин, яка підлягає доказуванню, є те, з ким саме з батьків проживають діти на час звернення до суду з позовом - з одержувачем аліментів чи з їх платником.

У даному випадку судом першої інстанції встановлено факт проживання дітей з позивачем, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, наданими доказами фактичного місця проживання дітей з матір`ю, а також відхиленням судами у справі №697/403/21 позовних вимог батька про відібрання дітей від матері на його користь.

Крім того, у висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначено, що керуючись інтересами дитини Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації дійшов висновку, що малолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 доцільно проживати з матір`ю гр. ОСОБА_1 , однією родиною, що забезпечить найкращі інтереси дитини (а.с.22-23).

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що діти сторін проживають з позивачем, що є істотною обставиною, яка припиняє обов`язок стягнення ї неї аліментів на користь відповідача на утримання дітей, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , звільнивши її від сплати аліментів на утримання дітей.

При визначенні розміру аліментів, які мають стягуватися з відповідача, який проживає окремо від дітей, на користь позивача, судом першої інстанції враховано потреби дітей відповідно до віку, рівність особистого обов`язку як матері, так і батька щодо їх утримання, що скаржником не спростовується.

Далі, за правилами ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Такі правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Отже суд першої інстанції, вирішуючи спір у справі, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, оскільки відповідач, будучи працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, отже є такою, що потребує матеріальної допомоги. Відомостей про відсутність можливості сплачувати аліменти, відповідач суду не надав.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи скаржника про те, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.12.2020 про стягнення аліментів було встановлено, що діти проживають разом з батьком, не приймаються апеляційним судом, оскільки предметом доказування у тій справі було стягнення аліментів на дітей, а не визначення їх місця проживання з батьком або матір`ю.

Слід оцінити критично також доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті письмових доказів, які зводяться до незгоди з висновками суду по суті спору та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства.

Апеляційний суд не може прийняти докази, які додані до апеляційної скарги, а саме письмове пояснення сина сторін ОСОБА_3 , оскільки апелянтом не обґрунтовано неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч.3 ст.367 ЦПК України), що є єдиною підставою для оцінки апеляційним судом нових доказів, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Інші доводи скаржника стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судом першої інстанції, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі.

Разом з тим, звільняючи позивача від сплати аліментів на користь відповідача на дітей з 03.12.2020, суд першої інстанції не врахував те, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.12.2020 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей встановлено, що на день його ухвалення діти сторін проживали разом з батьком ОСОБА_2 та знаходились на його утриманні. Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до приписів ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак факт проживання станом на 29.12.2020 дітей сторін з батьком ОСОБА_2 встановлено преюдиційним рішенням суду, що набрало законної сили, та окремому доказуванню чи спростуванню у даній справі не підлягає.

Водночас, апеляційний суд приймає до уваги, що в послідуючому діти сторін почали проживати разом з матір`ю, про що надано докази у цій справі, відтак слід прийти до висновку, що діти сторін проживають з матір`ю, що є підставою для звільнення її від сплати аліментів на їх утримання за змістом ст. 181 СК України, з 30.12.2020, а не з 03.12.2020, як помилково вказав суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.10.2023 у даній справі слід змінити в частині визначення дати звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дітей на користь відповідача з 03.12.2020 на 30.12.2020, а в решті рішення залишити без змін.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді у виді судового збору залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.10.2023 у даній цивільній справі змінити в частині визначення дати звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дітей на користь відповідача з 03.12.2020 на 30.12.2020.

У решті рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.10.2023 у даній справі залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 17.01. 2024.

Суддя-доповідач

Судді