УХВАЛА

23 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 375/1598/21

провадження № 61-4459ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши звернення-вимогу ОСОБА_1 про повернення судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 30 серпня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про поновлення на роботі, визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, допуск позивача до виконання посадових обов`язків, стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 30 серпня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 березня 2023 року.

Верховний Суд ухвалою від 09 травня 2023 року відкрив касаційне провадження у справі, витребував матеріали справи з суду першої інстанції.

Постановою від 01 листопада 2023 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 30 серпня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 березня 2023 року - без змін.

01 лютого 2024 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду звернення-вимогу про повернення судового збору в розмірі 5 448,00 грн, сплаченого заявником за подання касаційної скарги, оскільки заявник вважає, що звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» в усіх інстанціях.

Вивчивши подану заяву, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на такі обставини.

Підстави для повернення судового збору визначені у статті 7 Закону України «Про судовий збір». Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Зміст диспозиції вказаної норми дає підстави для висновку про те, що перелік підстав для повернення сплаченого судового збору є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Шляхом аналізу інформації, отриманої з Автоматизованої системи документообігу, Верховний Суд встановив, що рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 30 серпня 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 березня 2023 року та постановою Верховного Суду від 01 листопада 2023 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Таким чином, звернення-вимога ОСОБА_1 не підпадає під жодну з визначених законом підстав, а тому з цих підстав у задоволенні звернення-вимоги належить відмовити.

В своєму зверненні ОСОБА_1 вказує на те, що звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», за змістом якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

На ОСОБА_1 як позивача у цій справі розповсюджується дія пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» в частині позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, а отже останній не повинен сплачувати судовий збір за подання, зокрема, касаційної скарги у межах цієї справи та у разі оскарження судових рішень в межах позовних вимог, на які поширюється дія вказаної пільги.

Інформація з Автоматизованої системи документообігу суду дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3 632,00 грн та 1 816,00 грн.

В контексті пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 на підставі визначеної законом пільги звільняється від сплати судового збору в межах цієї справи в усіх судових інстанціях, оскаржуючи судові рішення в частині позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.

Згідно з пунктом 1 Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787, помилково зараховані кошти - кошти, що сплачені платником за видом доходів, який не відповідає суті платежу (збору), визначеного в абзаці третьому цього пункту, та/або до невідповідного бюджету.

Зазначені відомості дають підстави для висновку про те, що сплата судового збору особою, яка в силу вимог закону апріорі безапеляційно звільняється від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі в усіх судових інстанціях, не відповідає суті платежу (збору).

За таких обставин судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги в частині позовних вимог про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі підпадає під поняття сплаченого помилково судового збору.

Проте, аналіз ухвали Верховного Суду від 11 квітня 2023 року у цій справі, електронна копія якого міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, дає підстави для висновку про те, що судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 5 448,00 грн був сплачений заявником за подання касаційної скарги в частині оскарження судових рішень щодо двох немайнових позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу № 1766-к від 10 грудня 2021 року «Про відсторонення від роботи» та про визнання незаконним та скасування наказу № 673 від 18 листопада 2021 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19», а також вимоги майнового характеру про стягнення моральної шкоди.

За таких обставин поняття помилково сплаченого судового збору не може розповсюджуватися на сплачені ОСОБА_1 кошти згідно з квитанціями від 24 березня 2023 року № 8МА6-9Т62-Т9МТ-Х95Т та від 14 квітня 2023 року № 4966-К1РМ-РЕ4Е-5М05 на загальну суму 5 448,00 грн, оскільки вказана сума відповідає суті платежу (судового збору) та визначена судом до сплати на підставі закону.

Враховуючи наведене, звернення-вимога ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись частиною першою статті 7 Закону України «Про судовий збір», статтею 261 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні звернення-вимоги ОСОБА_1 про повернення судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 30 серпня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про поновлення на роботі, визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, допуск позивача до виконання посадових обов`язків, стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи та стягнення моральної шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко