ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 197/600/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивач Селянське (Фермерське) господарствао «Олександро-Володимирівське»,

відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, позивача Селянського (Фермерського) господарства «Олександро-Володимирівське» на ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2024 року, яка постановлена суддею Мазуренком В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 30 вересня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2024 року Селянське (Фермерське) господарство «Олександро-Володимирівське» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2024 року вказана позовна заява була залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2024 року позовну заяву Селянського (Фермерського) господарства «Олександро-Володимирівське» до ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів - визнано неподаною та повернуто позивачу.

Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

В апеляційній скарзі Селянське (Фермерське) господарство «Олександро-Володимирівське» просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що суд першої інстанції не направив копію ухвали про залишення позовної заяви без руху рекомендованим листом з повідомленням, чим порушив, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на доступ до суду.

Наголошує на тому, що надсилання процесуальних документів на електронну адресу сторони у справі, вказану в документах, що подавалися до суду, не заборонена, та може здійснюватися як додаткова. Однак, такі дії не можуть замінити належне надсилання учаснику судового рішення відповідно до статті 272 ЦПК України.

Також, зазначає, що позов було подано адвокатом Ковалик М.Ф. та суд не направив копію ухвали на її адресу.

Крім того, судом порушено строки виготовлення ухвали суду та її оприлюднення. Що унеможливило її виконання в межах строків, визначених судом.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву Селянського (Фермерського) господарства «Олександро-Володимирівське» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, оскільки позов було подано без документів, що підтверджують сплату судового збору, та позивач, у встановлений ухвалою суду від 06 серпня 2024 року термін, не виконав вимоги ухвали про усунення недоліків.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що у червні 2024 року Селянське (Фермерське) господарство «Олександро-Володимирівське» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч. 4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 4 ст.175 ЦПК України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Встановивши, що за подання позову судовий збір сплачено не у повному обсязі, суд першої інстанції ухвалою від 06 серпня 2024 року залишив позовну заяву Селянського (Фермерського) господарства «Олександро-Володимирівське» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів без руху та надав строк для усунення зазначених недоліків у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Попередив позивача, що в разі невиконання цієї ухвали у встановлений строк, його позовна заява може вважатися неподаною та повертається позивачеві.

Частиною п`ятою статті 14 ЦПК України встановлено, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат (частина шоста статті 14 ЦПК України).

Відповідно до частини сьомої статті 14 ЦПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд надсилає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Як встановлено судом, позивач Селянське (Фермерське) господарство «Олександро-Володимирівське» зареєстрував електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній систем, у зв?язку з чим суд першої інстанції був зобов?язаний напарвити ухвалу від 06 серпня 2024 року вказаному учаснику справи виключно в електронній формі шляхом її направлення до електронного кабінету, у зв?язку з чим колегією суддів відхиляються доводи апеляційної карги щодо обов?язку суду направити учаснику справи копію ухвали рекомендованим поштовим повідомленням.

Згідно матеріалів справи, документ в електронному вигляді "Ухвала" від 06.08.2024 року по справі №197/600/24 було надіслано одержувачу СФГ Олександро-Володимрівське в його електронний кабінет та доставлено до електронного кабінету: 08.08.2024 21:45:46 (а.с. 39).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було направлено копію ухвали від 06 серпня 2024 року адвокату Ковалик М.Ф. колегією суддів не приймаються, оскільки матеріалами справи підтверджено факт вручення цієї ухвали безпосередньо учаснику справи.

При цьому, згідно відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень, до ухвали Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2024 року забезпечено загальний доступ 09 серпня 2024 року, й представник позивача Селянського (Фермерського) господарства «Олександро-Володимирівське» - адвокат Ковалик М.Ф. не була позбавлена можливості ознайомитись із вказаним судовим рішенням у відкритому доступі.

Отже, ухвала суду від 06 серпня 2024 року отримана позивачем Селянським (Фермерським) господарством «Олександро-Володимирівське», однак вимоги ухвали суду не виконано, недоліки позовної заяви не усунуто.

Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності змагальності та диспозитивності.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Отже, Селянське (Фермерське) господарство «Олександро-Володимирівське», звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, не виявило належної зацікавленості у розгляді справи, що вказує на відсутність у нього зацікавленості у вирішенні спору по суті.

Частиною третьою статті 177 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки, недоліки позовної заяви не були усунуті та вимоги ухвали суду не виконані, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви Селянського (Фермерського) господарства «Олександро-Володимирівське» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

У зв`язку з наведеним, повернення позову не є порушенням права на справедливий судовий захист, порушенням конституційних прав, які передбачені Конституцією України, нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Загальної декларації прав людини та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, позивач має право повторного звернення до суду із аналогічним позовом.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Селянського (Фермерського) господарства «Олександро-Володимирівське» - залишити без задоволення.

Ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2024 року.

Головуючий:

Судді: