Справа № 404/5951/23
Номер провадження 2/404/1342/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Павелко І.Л.

за участі секретаря - Коваленко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Манзюк Тараса Юрійовича до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Манзюк Тарас Юрійович звернувся до суду із в якому просить розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з мамою ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що 14 липня 2012 року одружились ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась спільна дитина - ОСОБА_3

З моменту одруження і до червня 2022 року шлюбні відносини у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складались позитивно, вони проживали у злагоді та взаєморозумінні, виховували дочку та сина ОСОБА_1 від іншого чоловіка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У червні 2022 року між позивачкою та батьками відповідача стався конфлікт. Конфлікт не був знівельований, а позивачка та батьки відповідача у результаті не досягли порозуміння. При цьому, відповідач не підтримує свою дружину, а зайняв сторону своїх батьків у конфлікті.

Починаючи з червня 2023 року позивачка та відповідач проживають окремо, фактично, відносини між ними, як чоловіка та жінки відсутні.

Позивачка вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить її інтересам, інтересам відповідача та інтересам їх дитини. ОСОБА_1 також вважає, що в рамках даної справи суд має визначити місце проживання її доньки за місцем проживання матері.

Відповідач та його представник не заперечує щодо розірвання шлюбу. У позовній вимозі щодо визначення місця проживання дитини просить відмовити повністю.

Представник третьої особи підтримав висновок про доцільність визначення місця проживання з позивачкою.

Ухвалою суду від 17.08.2023 було прийнято справу до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 21.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 30.07.2024 року забезпечено позов відповідно до заяви позивачки.

Заслухавши пояснення сторін їх представників ,представника третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 , виданого 14 липня 2012 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 14 липня 2012 року, актовий запис № 182.

Сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 06.06.2023 Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивачка має бажання розлучитися та відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання.

Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до частин 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно із ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 1, 2 ст. 155 СК України).

Відповідно до ч. 1, 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає алкогольними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам малолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що

перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

При розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 передбачено, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Згідно положень ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Кропивницької міської ради за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 в залі судового засіданні пояснила, що останні півтора року вона проживає з батьком, та надалі бажає проживати з батьком, з матір`ю спілкуватись відмовляється.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дітей, враховуючи малолітній вік дітей, суд виходячи з якнайкращих інтересів дітей, приходить до висновку, що визначення місця проживання дитини сторін з батьком в ситуації, що склалась на час розгляду справи, відповідатиме якнайкращим інтересам дітей сторін. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 півтора роки проживає з батьком та батьками відповідача де у неї є умови для проживання , склалися відповідні побутові умови. Вона може самостійно прийти до матері при наявності бажання.

Доказів на яких наполягла позивачка про те,що на доньки тиснуть батьки відповідача не знайшло підтвердження в судовому засіданні.

Висновок опікунської ради не є безспірним для визначення місця проживання дитини з мамою і суд оцінює його критично, оскільки на засіданні не було враховано вік дитини та її думку яка не змінилася на протязі тривалого часу і тому визначення місця проживання дитини з батьком буде відповідати інтересам дитини.

У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати пов`язані з розглядом справи про розірвання шлюбу потрібно покласти на відповідача.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.160,161 СК України, ст.ст.10,12,81,141,263,264,265ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Манзюк Тараса Юрійовича задовольнити частково.

Шлюб зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 14.07.2012 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №182 - розірвати.

В задоволенні позовної вимоги представника ОСОБА_1 адвоката Манзюк Тараса Юрійовича про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з мамою ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073 грн.60 коп.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк на оскарження обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

третя особа: управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, місцезнаходження вул. В.Перспективна, 41, 25006.

Повний текст рішення складено 06.12.2024 року.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда