БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/365/24
Справа № 356/759/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2024 суддя Березанського міського суду Київської області Дудар Т.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Березань-Центр» про стягнення заборгованості із заробітної плати та виплату компенсації у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Березанського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Березань-Центр» про стягнення заборгованості із заробітної плати та виплату компенсації у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 22.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, розгляд справи здійснювати суддею одноособово в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

18.11.2024 до канцелярії суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, у якій він, посилаючись на ст. 49 ЦПК України, навів обставини про те, що він здійснював трудову діяльність в ТОВ «Березань-Сервіс» та ТОВ «Березань-Центр» потягом 5-ти місяців з листопада 2021 року по березень 2022 року, проте, посилаючись на тимчасові фінансові труднощі, директор ТОВ «Березань-Сервіс» та ТОВ «Березань-Центр» ОСОБА_2 відкладав офіційне працевлаштування позивача. І лише з 01.04.2022 з ОСОБА_1 були оформлені трудові відносини з обома управляючими компаніями та підписані трудові договори. При цьому, як стверджує позивач, заробітну плату за проведену роботу протягом 5 місяців - з листопада 2021 року по березень 2022 року, йому не виплачено ні в ТОВ «Березань-Сервіс», ні ТОВ «Березань-Центр».

Отже, позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, у якій просить суд: зобов`язати ТОВ «Березань-Центр» провести донарахування належної ОСОБА_1 за період з листопада 2021 року до його звільнення з роботи 15 липня 2024 року заробітної плати в розмірі 146331 (сто сорок шість тисяч триста тридцять одна) гривня 00 копійок і провести її виплату після утримання 18 % ПДФО і 1,5 % військового збору. Стягнути з ТОВ «Березань-Центр» на користь ОСОБА_1 35079 (тридцять п`ять тисяч сімдесят дев`ять) гривень 18 копійок компенсації за затримку виплати заробітної плати.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Так, у первісно поданій позовній заяві, зареєстрованій судом 21.10.2024, ОСОБА_1 заявлено такі позовні вимоги: зобов`язати ТОВ «Березань-Центр» провести донарахування належної ОСОБА_1 згідно трудового договору № 1 від 31.03.2022 заробітної плати в розмірі 71331,00 гривень і провести її виплату після утримання 18 % ПДФО і 1,5 % військового збору. Стягнути з ТОВ «Березань-Центр» на користь ОСОБА_1 8168,50 гривень компенсації за затримку виплати заробітної плати.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Не є таким, що відповідає процесуальним нормам як збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Як встановлено судом, позивач вказав у заяві про збільшення позовних вимог нові обставини, відмінні від тих, на які він посилався у позовній заяві, а саме: у позовній заяві він обґрунтовував свій позов укладеним 31.03.2022 між ним та відповідачем трудовим договором № 1, а у заяві про збільшення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача заробітну плату ще й за період 5-ти місяців з листопада 2021 року по березень 2022 року, тобто за період до укладення трудового договору.

Тобто, заява про збільшення позовних вимог містить іншу підставу позову, що виключає можливість розгляду поданої позивачем заяви в якості збільшення розміру заявлених позовних вимог.

Предметом поданого у жовтні 2024 року позову є стягнення заборгованості із належної ОСОБА_1 згідно трудового договору № 1 від 31.03.2022 заробітної плати та стягнення з ТОВ «Березань-Центр» на користь ОСОБА_1 8168,50 гривень компенсації за затримку виплати заробітної плати.

В той час як при збільшенні позовних вимог ОСОБА_1 стверджує, що він здійснював трудову діяльність в ТОВ «Березань-Центр» потягом 5-ти місяців з листопада 2021 року по березень 2022 року, тобто до офіційного працевлаштування позивача в ТОВ «Березань-Центр», що тягне за собою встановлення інших обставин, зокрема, наявності у той час трудових чи інших договірних відносин між позивачем та відповідачем, має інший предмет доказування у справі, тобто, зазнає змін предмет позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Проте, об`єднання позовних вимог можливе саме в одній позовній заяві при зверненні з позовом до суду, а не шляхом подання нового самостійного позову з додатковими вимогами після порушення провадження у справі для його спільного розгляду з первісним позовом.

Отже, позивач, звернувшись до суду із заявою про збільшення позовних вимог в порядку ч. 3 ст. 49 ЦПК України, крім збільшення кількісних показників позовних вимог, фактично просить змінити як предмет, так і підставу позову, поданого 21.10.2024, що чинним процесуальним законодавством не передбачено.

Відтак, суд дійшов висновку про відмову у прийнятті до розгляду заяви про збільшення позовних вимог та повернення її позивачу.

У справі «Скорик проти України» від 08 січня 2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Таким чином, апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України.

Зважаючи на те, що процесуальним наслідком відмови у прийнятті заяви про зміну предмету або підстави позову, збільшення позовних вимог є повернення такої заяви, яка, у свою чергу, може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до вимог пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України, суд дійшов висновку, що на ухвалу суду про відмову у прийняті заяви про зміну предмету та підстави позову, збільшення позовних вимог може бути подана апеляційна скарга окремо від рішення суду.

Такий висновок відповідає і релевантній практиці Верховного Суду.

При цьому, суд роз`яснює позивачу, що відмова в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог не перешкоджає зверненню із позовною заявою до суду в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, 49, 260-261, 353-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Березань-Центр» про стягнення заборгованості із заробітної плати та виплату компенсації у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати, та повернути її позивачу.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т. В. Дудар