Справа № 462/3634/24 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/811/2655/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Ковальчука Ю.П.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 13 серпня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Серафин Людмили Вікторівни, про встановлення факту ухилення від виконання обов`язку та усунення від права на спадкування.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Серафин Людмили Вікторівни, про встановлення факту ухилення від виконання обов`язку та усунення від права на спадкування залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт зазначає, що позивачка, у зв`язку з поважним віком, не може самостійно приїхати до приміщення суду, а тому уповноважила його на представництво її інтересів в суді. Покликається на те, що 23 липня 2024 року був відсутній у підготовчому засіданні з поважних причин, оскільки брав участь в засіданні Вищої ради правосуддя, у зв`язку з чим подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом, а у судове засідання 13 серпня 2024 року запізнився через непередбачуване перебування громадського транспорту в корку. Вважає, що до даних правовідносин не застосовується положення частини 5 статті 223 ЦПК України, оскільки вказана норма регулює наслідки неявки саме в судове засідання, а не у підготовче засідання. На думку апелянта, суд вправі залишати без розгляду ті позовні заяви, де позивач втратив процесуальний інтерес та не бере участі в судових засіданнях, в тому числі, подаючи необґрунтовані клопотання про відкладення розгляду справи, чим перешкоджає розгляду спору в межах розумного строку. Звертає увагу, що умовою залишення позову без розгляду з підстав неявки позивача є його повторна неявка без поважних причин, однак фактичні обставини справи свідчать про відсутність повторної неявки позивача у підготовче засідання саме без поважних причин. Суд не врахував те, що позивач займає активну позицію, зацікавлений у розгляді позовних вимог по суті, тому залишення позову без розгляду є порушенням гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий судовий розгляд. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач та її представник повторно не з`явилися в підготовче засідання, з клопотанням про розгляд справи у їх відсутності до суду не зверталися, а повторна неявка належним чином повідомленого позивача за відсутності клопотання про розгляд справи у його відсутності, є підставою для залишення позову без розгляду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз вищезазначеної норми цивільного процесуального законодавства свідчить про те, що залишення позову без розгляду у випадку повторної неявки позивача в підготовче засідання чи судове засідання є можливим лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, що бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Вказані наслідки настають незалежно від причин повторної неявки позивача в підготовче чи судове засідання, які можуть бути і поважними, а тому навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд вправі залишити позовну заяву без розгляду.

Зазначена норма є імперативною та дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи, а якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності, і така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17, від 07 грудня 2020 року у справі № 686/31597/19, від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18 та від 28 березня 2023 року у справі № 711/7486/19.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 20 травня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Серафин Людмили Вікторівни, про встановлення факту ухилення від виконання обов`язку та усунення від права на спадкування, підготовче засідання призначено на 12 год. 00 хв. 12 червня 2024 року.

В підготовче засідання, призначене на 12 червня 2024 року з`явився представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 , в той час як представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 подала клопотання про відкладення розгляду справи, яке задоволено судом, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 14 год. 00 хв. 24 червня 2024 року.

В підготовче засідання, призначене на 24 червня 2024 року, з`явилися представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 , однак у підготовчому засіданні оголошено перерву до 14 год. 00 хв. 23 липня 2024 року.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у м. Києві, яке було задоволено судом.

Протокольною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23 липня 2024 рокув розгляді справи оголошено перерву до 11 год. 00 хв. 13 серпня 2024 року.

Довідкою про доставку електронного листа, підтверджується, що представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 був повідомлений про підготовче засідання, призначене на 13 серпня 2024 року.

Частиною 5 ст. 130 ЦПК України передбачено, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Оскільки судова повістка з повідомленням про дату, час та місце підготовчого засідання, призначеного на 13 серпня 2024 року, вручена представнику ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 вважається такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи.

Однак в підготовче засідання, призначене на 13 серпня 2024 року позивач та її представник не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

З огляду на те, що позивач та її представник не з`явилися в підготовче засідання, призначене на 23 липня 2024 року, неявка в підготовче засідання, призначене на 13 серпня 2024 року, є для позивача повторною.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Враховуючи те, що належним чином повідомлений позивач в підготовче засідання повторно не з`явився, в матеріалах справи відсутня заява про розгляд справи в підготовчому засіданні за відсутності позивача, а залишення позову без розгляду передбачено положеннями ЦПК України незалежно від причин повторної неявки в підготовче засідання, які можуть бути поважними, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, що відповідно до частини 2 статті 257 ЦПК України не перешкоджає їй повторно звернутися до суду з аналогічним позовом.

Доводи апеляційної скарги щодо поважності причин неявки в підготовче засідання позивача та її представника, не беруться до уваги, оскільки поважність причин такої неявки не враховується судом при вирішенні питання про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача у підготовче засідання чи у судове засідання.

Доводи апелянта про те, що судом не враховано тієї обставини, що позивач, її представник повторно не з`явилися саме в підготовче, а не в судове засідання, що, на думку апелянта, виключає можливість залишення позову без розгляду в підготовчому засіданні, спростовуються положеннями пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, який передбачає можливість залишення позову без розгляду у разі повторної неявки позивача у підготовче засідання.

Колегія суддів враховує і те, що позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з таким же позовом.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 13 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 03.12.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк