ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6903/24 Справа № 201/9175/23 Суддя у 1-й інстанції - Курбанова Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді : Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу начальника Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України про визнання незаконними та скасування наказів, внесення змін до наказу та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом. В обгрунтування позову зазначив, що 25.01.2023 року між ним та Центром розмінування ДССТ МОУ було укладено трудовий договір № 11/1-2023, відповідно до якого він був прийнятий на посаду сапера відділення розмінування Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України, як цивільна особа.

21.06.2023 року ним було подано заяву про звільнення, а підставою звільнення стало те, що Центр розмінування не пройшов сертифікацію по гуманітарному розмінуванню, позивач не проходив навчання та перевірку знань Стандартних операційних процедур, які не були затверджені, на підприємстві були відсутні сертифікати відповідності засобів захисту для саперів, відсутнє професійне страхування його у зв`язку з подальшим виконанням своїх посадових обов`язків. Порушення цих умов надали йому право розірвати трудовий договір на підставі п.12.4, а саме за порушення роботодавцем своїх обов`язків.

27.06.2023 року ним була отримана відповідь про відмову у задоволенні заяви про звільнення. Як стало йому відомо, відносно нього призначалися та проводилися службові розслідування, про результати яких він дізнався при ознайомлені з наказами про застосування до нього дисциплінарних стягнень у вигляді доган.

Наказом від 11.07.2023 року № 96 його було звільнено з посади сапера Центра розмінування на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Звільнення з таких підстав вважав незаконним.

Просив скасувати накази начальника Центру розмінування № 56 від 06.07.2023 року, №57 від 10.07.2023 року та №59 від 11.07.2023 року «Про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 », змінити формулювання причини звільнення у наказі № 96 від 11.07.2023 року, вказавши, що ОСОБА_1 звільнений відповідно до ст. 39 КЗпП України, а саме за порушення роботодавцем законодавства про працю, зобов`язати начальника Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України внести зміни до трудової книжки ОСОБА_2 , а саме змінити формулювання причини звільнення з роботи зі «Звільнений за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором, на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України» на «Звільнений із займаної посади на підставі ч.1 ст. 39 КЗпП України, у зв`язку із невиконанням роботодавцем своїх обов`язків», а також стягнути з Центра розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано незаконними та скасовано накази начальника Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України № 56 від 06.07.2023 року, №57 від 10.07.2023 року та №59 від 11.07.2023 року «Про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 ».

Змінено формулювання причини звільнення ОСОБА_1 , зазначене у наказі начальника Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України № 96 від 11.07.2023 року, вказавши, що ОСОБА_1 звільнено відповідно до ч.1 ст. 39 КЗпП України.

Зобов`язано Центр розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України внести зміни у трудовій книжці ОСОБА_1 , а саме змінити формулювання причини звільнення з роботи зі «Звільнений за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором, на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України» на «Звільнений із займаної посади, на підставі ч.1 ст. 39 КЗпП України, у зв`язку з порушення роботодавцем законодавства про працю.

Стягнуто з Центра розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та судовий збір в розмірі 6441,60 грн.

В апеляційній скарзі представник Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що відповідно до статті 7 Закону України від 06.12.2018 року «Про протимінну діяльність в Україні» фахівці з розмінування, які залучаються операторами протимінної діяльності до виконання заходів у сфері протимінної діяльності, підлягають обов`язковому особистому страхуванню в порядку, визначеному законодавством України. Центр розмінування є бюджетною установою,тому застосовувати ці норми вони не можуть.

Однак між кожним працівником центру укладаються договори добровільного страхування від нещасних випадків. Між позивачем та АТ «Страховою компанією`Інго» було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків 18.04.2023 року №232244181.23, тобто договір укладається не Центром та Страховою компанією, а безпосередньо працівником та Страховою компанією.

Суд зазначив, що позивач не пройшов перевірку навичок на третьому етапі проходження сертифікації Міжрегіональним центром Гуманітарного розмінування та швидкого реагування ДСНС, однак не прийняв до уваги, що в справі містяться докази щодо отримання ОСОБА_1 фахової підготовки у військовій частині НОМЕР_1 з професії «Сапер(розмінування)» на підставі Державного освітнього стандарту. Результатом успішного проходження фахового навчання було отримання позивачем відповідного Свідоцтва про здобуття професії «Сапер(розмінування)» від 26.04.2023 року разом з додатком. Тому Центром правомірно було направлено позивача у відрядження для виконання його безпосереднього обов`язку, визначеного трудовим договором.

Судом не прийнято до уваги, що позивач направлявся у відрядження для набуття практичних навичок з гуманітарного розмінування,що необхідно для проходження етапу сертифікації оцінка на місці, хоча після проходження відповідного навчання та отримання Свідоцтва про здобуття професії «Сапер(розмінування)» може самостійно виконувати всі роботи з розмінування та це є підставою для подальшого виконання робіт вже як кваліфікованим працівником.

Листом військової частини НОМЕР_2 від 27.02.2024 року підтверджується факт, що при набутті практичних навичок працівникам Центру розмінування нічого не загрожувало. Центр розмінування не порушував права працівників та не наражав їх на небезпеку.

Суд першої інстанції хибно визначив інститут випробовувань і сертифікації озброєння та військової техніки, як такий, в якому повинно було здійснити сертифікацію особистого захисного обладнання для протимінної діяльності, хоча до компетенції вищезазначеного інституту навіть не відносяться ці повноваження щодо здійснення такої діяльності.

Між тим, судом не враховано, що засоби індивідуального захисту були передані військовій частині НОМЕР_1 у 2021 році як гуманітарна допомога від відповідних донорів,що підтверджується відповідними документами про отримання, в яких зазначено,що при проходження митного оформлення наявні сертифікат якості,технічна специфікація та сертифікат про відповідність IMAS від 17.04.2021 року з перекладом. У свою чергу,на підставі відповідних документів та акту приймання-передачі основних засобів військова частина НОМЕР_1 передала на баланс Центру розмінування захисні фартухи ООН.

Скріншот інтерактивної карти «Виконання заходів гуманітарного розмінування»,наданої позивачем,не може бути належним доказом, так як не виготовлений, не виданий й не засвідчений власником відповідного інтернет-ресурсу або провайдером,тобто не набув статусу письмового доказу.

Судом першої інстанції не враховано, що службові розслідування відповідачем проводяться відповідно до «Порядку проведення службового розслідування у Державній спеціальній службі транспорту», про що зазначено в пункті 7.2.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених загальними зборами трудового колективу.

Позивача звільнено наказом №96 від 11.07.2023 року, тому посилання на те, що наказ№59 не містить посилання на статтю звільнення та не вказано в чому проявилась систематичність невиконання обов`язків позивачем є безпідставним.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судове засідання з`явились ОСОБА_1 та його представник- адвокат Лопатько С.В., представник Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України-Кустова Т.С..

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках:

3) систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення;

Систематичним може бути визнане і повторне невиконання робітником без поважних причин своїх трудових обовязків. При цьому слід враховувати характер вчиненого дисциплінарного проступку, раніше застосованого заходу дисциплінарного стягнення.

Судом першої інстанції встановлено, що Центр розмінування є бюджетною установою. Наказом №9 від 25.01.2023 року ОСОБА_1 з 25.01.2023 року прийнято на роботу на посаду сапера відділення розмінування Центру розмінування та укладено строковий трудовий договір № 11/1-2023 до 24 січня 2024 року.

Наказом № 13 від 30.01.2023 року ОСОБА_1 було відряджено до навчального центру у м. Чернігів для фахової підготовки, де він отримав сертифікати про завершення навчального курсу та свідоцтво про здобуття професії сапера.

18 квітня 2023 року між ОСОБА_1 та АТ «СК «ІНГО» було укладено Договір добровільного страхування від нещасних випадків № 232244181.23.

Згідно накладної № 0506/7 від 05.05.2023 року Дубовик отримав фартух захисний сапера, шолом ООН для розмінування, сумку сапера, радіостанцію, тобто засоби індивідуального захисту.

Наказом начальника Центру розмінування №72 від 06.06.2023 року було відряджено у Баштанський район Миколаївської області, на 30 діб, з 06 червня по 05 липня 2023 року, для набуття практичних навичок з гуманітарного розмінування, в тому числі і ОСОБА_1 ,сапера відділення розмінування.(а.с.106 т.1)

Наказом начальника Центру розмінування №86 від 26.06.2023 року було відряджено у Баштанський район Миколаївської області, на 30 діб, з 27 червня по 27 липня 2023 року, для набуття навичок з гуманітарного розмінування ОСОБА_1 , сапер відділення розмінування Центру розмінування на підставі телеграми військової частини НОМЕР_3 від 03.06.2023 року. З даним наказом ОСОБА_1 ознайомлений під підпис, де зазначив, що відмовляється відбувати у відрядження. (а.с.111 т.1).

Наказом начальника Центру розмінування №51 від 29.06.2023 року було призначено службове розслідування відносно ОСОБА_1 стосовно відмови відбувати у відрядження з 27 червня 2023 року (а.с.112 т.1).

За результатами службового розслідування 05.07.2023 року було складено акт, в якому зазначено, що були заслухані усні пояснення ОСОБА_1 , яким поважних причин відмови не зазначено. Встановлено, що сапер розмінування ОСОБА_1 є таким, що 27.06.2023 року не вибув до місця проведення відрядження (Баштанського району Миколаївської області) для набуття практичних навичок з розмінування. За порушення вимог п.2.2 ,п.7.1 Договору запропоновано застосувати до нього дисциплінарне стягнення у вигляді догани. До акту додано заяву ОСОБА_1 від 26 червня 2023 року про те, що він відмовляється їхати у відрядження для набуття практичних навичок з розмінування по причині невиконання пунктів трудового договору керівником Центру. (а.с.113-114,117 т.1).

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що працівник зобов`язується точно,своєчасно і в повному обсязі виконувати всі покладені на нього трудові обов`язки,сумлінно виконувати всі вказівки і розпорядження адміністрації роботодавця, дотримуватися трудової дисципліни і правил внутрішнього трудового розпорядку; проходити всі обов`язкові тренінги та програми розмінування. У разі виробничої необхідності роботодавець має право направити працівника у службове відрядження.

Наказом начальника Центру розмінування №56 від 06.07.2023 року за результатами проведеного службового розслідування саперу відділення розмінування ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни оголошено догану. З зазначеним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис 20.07.2023 року, де зазначив, що з ним не погоджується (а.с.120 т.1).

На підставі доповідних записок інспектора з кадрів ОСОБА_1 був відсутнім на робочому місці 03.07.2023 року та 04.07.2023 року.

Наказом №55 від 04.07.2023 року було призначено службове розслідування відносно ОСОБА_1 стосовно відсутності на робочому місці.

В наданих 04.07.2023 року поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що не з`являвся на роботі, бо вважав, що його відділення перебуває на вихідних після відрядження. Зобов`язувався виходити на роботу своєчасно та повідомляти керівництво заздалегідь стосовно його присутності на роботі.(а.с.55 т.1)

Згідно висновків, зазначених в акті проведення службового розслідування від 10.07.2023 року, сапер розмінування ОСОБА_1 є таким, що 03.07.2023 року та 04.07.2023 року не з`явився на роботу протягом робочого часу до Центру розмінування без поважних причин. Запропоновано застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с.122-123 т.1).

Наказом №57 від 10.07.2023 року за результатами службового розслідування саперу відділення розмінування ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни оголошено догану.З зазначеним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 10.07.2023 року під підпис(а.с.127 т.1).

Наказом №94 від 07.07.2023 року ОСОБА_1 , сапера відділення розмінування Центру розмінування відряджено у Баштанський район Миколаївської області на 30 діб з 09 липня по 07 серпня 2023 року для набуття навичок з гуманітарного розмінування. З наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 07.07.2023 року під підпис та зазначив на зворті наказу і в своїх поясненнях, що відмовляється відбувати у відрядження для набуття практичних навичок у зв`язку з невиконанням пунктів трудового договору начальником Центру ОСОБА_3 (а.с.129-130 т.1).

Наказом № 58 від 10.07.2023 року відносно ОСОБА_1 було призначено службове розслідування. Згідно акту проведення службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 , сапер розмінування відділення розмінування 07.07.2023 року вдруге відмовився від вибуття у відрядження з 09.07.2023 року для набуття практичних навичок з розмінування до місця свого відрядження (Баштанського району Миколаївської області) без поважних причин, чим порушив трудову дисципліну та п.2.2, 7.1 трудового договору.Та зазначено,що позивач до цього вже двічі, наказами №56 від 06.07.2023 року та №57 від 10.07.2023 року притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (а.с.131, 132-134 т.1).

Наказом № 59 від 11.07.2023 року вважалося службове розслідування завершеним та на сапера відділення розмінування ОСОБА_1 наказано накласти дисциплінарне стягнення у вигляді «звільнення» за систематичне невиконання обов`язків, покладених на нього ( а.с. 135 т.1). З наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 11.07.2023 року під підпис та зазначив на звороті наказу, що з рішенням службового розслідування не згоден,т.я. роботодавець порушив п.12.4 трудового договору.

За результатами службового розслідування наказом №96 від 11 липня 2023 року ОСОБА_1 , сапера відділення розмінування з 11 липня 2023 року звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків,п.3 ст.40 КЗпП України. З наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 11.07.2023 року під підпис та зазначив на звороті наказу, що з рішенням службового розслідування не згоден,т.я. роботодавець порушив п.12.4 трудового договору.

Наказом № 59 від 11.07.2023 року вважалося службове розслідування завершеним та на сапера відділення розмінування ОСОБА_1 наказано накласти дисциплінарне стягнення у вигляді «звільнення» за систематичне невиконання обов`язків, покладених на нього.

Наказом №96 від 11.07.2023 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи з 11 липня 2023 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП,з виплатою ко мпенсації за невикористану відпустку. Тобто наказ № 59 містив вказівку про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за результатами службового розслідування, а наказом №96 було фактично звільнено позивача з роботи із зазначенням підстав та дати звільнення.Таким чином зазначені накази не є подвійним дисциплінарним стягненням за одне і те ж порушення трудової дисципліни.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; мають враховуватися тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

25 січня 2023 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу на посаду сапера в Центр розмінування на підставі трудового договору.

Пунктом 2.2 Трудового договору передбачено, що працівник зобов`язується точно,своєчасно і в повному обсязі виконувати всі покладені на нього трудові обов`язки,сумлінно виконувати всі вказівки і розпорядження адміністрації роботодавця, дотримуватися трудової дисципліни і правил внутрішнього трудового розпорядку; проходити всі обов`язкові тренінги та програми розмінування.У разі виробничої необхідності роботодавець має право направити працівника у службове відрядження.

Пунктом 7.1 Трудового договору передбачено,що у разі виробничої необхідності роботодавець має право направляти працівника у службове відрядження, про що працівник повідомляється не пізніше ніж за 2 календарних днів до її початку.

Згідно посадової інструкції сапера(розмінування) відділення гуманітарного розмінування,з якою ознайомлений під підпис ОСОБА_1 , допуск до самостійної роботи сапера(розмінування) здійснюється після навчання і перевірки знань Стандартних операційних процедур (СОП). Пунктами 1.1.1 та 1.1.2 передбачено виконання сапером поставленого завдання з розмінування місцевості від вибухонебезпечних предметів; здійснення пошуку вибухонебезпечних предметів за допомогою засобів пошуку та комплекту додаткового обладнання. Сапер несе зокрема, згідно пунктів 1.4.1 та 1.4.2 посадової інструкції відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання покладених цією посадовою інструкцією обов`язків та (або) невикористання наданих прав; недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку,охорони праці,техніки безпеки,виробничої санітарії та протипожежного захисту.

Таким чином встановлено, що сапер відділення розмінування Центру розмінування ОСОБА_1 в порушення умов трудового договору відмовився відбути у відрядження у Баштанський район Миколаївської області, на 30 діб, з 27 червня по 27 липня 2023 року для набуття навичок з гуманітарного розмінування за наказом начальника Центру розмінування №86 від 26.06.2023 року, про що свідчить його запис про ознайомлення з зазначеним наказом, за що наказом №56 від 06.07.2023 року ОСОБА_1 було оголошено догану.

Пунктом 5.1 Трудового договору встановлено, що працівнику встановлюється 5-денний робочий тиждень з двома вихідними днями(субота і неділя). Тривалість робочого тижня становить 40 годин,режим роботи протягом робочого дня-з 9.00 до 18.00 з перервою на обід на одну годину з 13.00 до 14.00.

Наказом №57 від 10.07.2023 року ОСОБА_1 оголошено догану за те, що він 03.07.2023 року та 04.07.2023 року (у робочі дні) був відсутній на роботі без поважних причин, що не заперечував сам позивач.

Сапер відділення розмінування Центру розмінування ОСОБА_1 повторно відмовився відбути у відрядження у Баштанський район Миколаївської області, на 30 діб, з 09 липня по 07 серпня 2023 року для набуття навичок з гуманітарного розмінування за наказом начальника Центру розмінування №94 від 07.07.2023 року, про що свідчить його запис при ознайомленні з зазначеним наказом у зв`язку з невиконанням пунктів трудового договору начальником Центру ОСОБА_3 , за що за результатами службового розслідування наказом №96 від 11 липня 2023 року ОСОБА_1 з 11 липня 2023 року звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, п.3 ст.40 КЗпП України.

ОСОБА_1 11.07.2023 року ознайомлений з даним наказом, про що свідчить його підпис та запис що, він з рішенням не погоджується, так як роботодавець порушив п.12.4 трудового договору (а.с.136-137 т.1).

Тобто з боку позивача мало місце систематичне порушення трудової дисципліни без поважних причин. При притягненні до дисциплінарної відповідальності відповідачем з`ясовувалися у позивача причини допущених порушень трудової дисципліни.

Обов`язки, які систематично не виконував позивач, покладені на нього трудовим договором та посадовою інструкцією сапера(розмінування) відділення гуманітарного розмінування. Тобто, ці обов`язки зафіксовані у письмових документах, з яким працівник ознайомлений під підпис.

Дисциплінарні стягнення застосовані роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, в межах одного місяця з дня його виявлення, що відповідає положенням ст.148 КЗпП України. В актах службового розслідування було встановлено та зазначено у чому конкретно проявилося кожне порушення, що стало підставою до звільнення. На всі порушення позивачем надавалися пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Судом зясовано в чому конкретно проявились порушення, що стали підставою до звільнення.

Відсутність у наказі про звільнення посилання на вчинення конкретних проступків, що стали підставою до звільнення, сама по собі, не є підставою для поновлення на роботі.

Всі проступки перелічені в акті проведення службового розслідування і в актах службових розслідувань встановлені всі обставини інших порушень, допущених позивачем. Також такі обставини встановлені судом. Тому не перелічення їх в наказі про звільнення є формальним і не може бути підставою для поновлення на роботі законно звільненого позивача.

Посилання на те, що службові розслідування відповідачем не могли проводитися на підставі «Порядку проведення службового розслідування у Державній спеціальній службі транспорту» є безпідставними та спростовуються пунктом 7.2.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених загальними зборами трудового колективу, де зазначено, що службові розсідування проводяться саме у відповідності до «Порядку проведення службового розслідування у Державній спеціальній службі транспорту».

Позивач 21.06.2023 року, 08.07.2023 року звертався до відповідача з заявою про звільнення його з роботи за згодою сторін з підстав невиконання роботодавцем своїх зобов`язань перед працівниками, Центр розмінування не пройшов сертифікацію по гуманітарному розмінуванню, позивач не проходив навчання та перевірку знань Стандартних операційних процедур, на підприємстві були відсутні сертифікати відповідності засобів захисту для саперів та відсутність вище перелічених факторів наражала на небезпеку його здоров`я та життя, а укладений договір добровільного страхування не діяв на території, куди вони були відряджені, так як вказана територія територія стихійного лиха після підриву Каховської ГЕС. Крім того зазначив, що знаходився на мінному полі, але жодних робіт проводити було не можна, так як підприємством не отримано всі сертифікати та він вимушений був працювати пліч-о-пліч з військовими.

На заяви було отримано відповідь про відсутність підстав для розірвання трудового договору за згодою сторін.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обгрунтування підстав звільнення позивач посилався на те, що Центр розмінування не пройшов сертифікацію по гуманітарному розмінуванню, позивач не проходив навчання та перевірку знань Стандартних операційних процедур, які не були затверджені, на підприємстві були відсутні сертифікати відповідності засобів захисту для саперів, відсутнє професійне страхування його у зв`язку з подальшим виконанням своїх посадових обов`язків. Порушення цих умов надавали йому право розірвати трудовий договір на підставі п.12.4, а саме за порушення роботодавцем своїх обов`язків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з боку відповідача мало місце порушення умов договору. Проте такий висновок не знайшов свого підтвердження та грунтується на припущеннях.

Доводи про те, що у позивача були поважні причини відмовитися від відряджень, так як роботодавець порушив п.12.4 трудового договору,згідно якого працівник має право розірвати договір у разі невиконання роботодавцем своїх зобов`язань, Працівник зобов`язаний письмово попередити роботодавця про факт порушеня своїх прав і має право вимагати розірвання договору у разі невжиття заходів щодо усунення даного порушення з боку роботодавця, не можуть бути прийнятими до уваги.

Позивач посилався як на поважну причину відмови виїхати у відрядження на те, що роботодавець відправив у відрядження без всіляких на те сертифікатів на захисне обладання сапера, а також на момент відрядження не були прописані Стандартні операційні процедури, за якими вони мали б працювати та сам центр не мав ліцензій на проведення будь-яких робіт з розмінування з метою практичних навичок та навчань безпосередньо на полях, працівники не проходили навчання з практичних навичок. Не було сторено належних умов перебування, керівництво пропонувало стати на задоволення у військовій столовій.

Друге відрядження вважав недоречним, т.я. це не відповідає відрядженню з набуття практичних навичок та підвищення кваліфікації.

Судом першої інстанції встановлено, що в січні 2023 року ОСОБА_1 було відряджено до навчального центру у м. Чернігів для фахової підготовки. Наявність у ОСОБА_4 відповідної підготовки та здобуття професії «Сапер (розмінування)» підтверджується відповідними документами, і зокрема: Згідно свідоцтва Р23 3013579 від 26 квітня 2023 року та додатку до свідоцтва ОСОБА_1 закінчив у 2023 році військова частина НОМЕР_1 і здобув професію (підвищив кваліфікацію за професією) «Сапер (розмінування)».

ОСОБА_4 отримав сертифікат про завершення навчального курсу до операцій з розмінування/ очищення місцевості від мін та ВНП, який тривав з 27 березня по 07 квітня 2023 року. Також ОСОБА_4 отримав сертифікат про завершення навчального курсу «Вступний курс з нетехнічного обстеження (НТО)», який тривав з 20 по 24 березня 2023 року.

Тому посилання позивача на те, що у відрядження його було направлено без відповідної підготовки та навиків спростовуються встановленими обставинами. Крім того працівники Центру розмінування , в тому числі і позивач, направлялися у відрядження у Баштанський район Миколаївської області в підпорядкування командира військової частини НОМЕР_4 саме для набуття навичок з гуманітарного розмінування відповідно до телеграми військової частини НР № 518/10/201 з метою запобігання виникнення надзвичайних ситуацій, пов`язаних із вибухами боєприпасів, загибелі і травмуванню громадян внаслідок таких подій, забезпечення безпеки населення, його життєдіяльності та провадження господарської діяльності, набуття практичних навичок з гуманітарного розмінування, для проходження етапу сертифікації оцінка на місті.

Зазначені обставини нічим не спростовуються.

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Снігурівської міської ради Миколаївської області Афанасіївський старостинський округ - село Афанасіївка Баштанського району Миколаївської області дійсно було частково затоплене внаслідок підриву Каховської ГЕС російськими окупантами.

Розпорядженням керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації техногенного характеру державного рівня, пов`язаної з підривом російською федерацією греблі Каховської гідроелектростанції від 11 червня 2023 року № 5 визначено зоною надзвичайної ситуації техногенного характеру державного рівня Баштанський район Миколаївської області.

Сам позивач у позовній заяві зазначив, що під час «практичних занять» в полі вони зіткнулися з тим, що знаходились на мінному полі, безпосередньо на місці проведення робіт з розмінування, поруч з ними були інструктори, військові та сапери військової частини НОМЕР_2 .

Таким чином встановлено, що самі працівники Центру не займалися розмінуванням території.

Згідно накладної № 0506/7 від 05.05.2023 року ОСОБА_1 отримав фартух захисний сапера, шолом ООН для розмінування, сумку сапера, радіостанцію, тобто засоби індивідуального захисту, що спростовує посилання на те, що при відрядженні його не було забезпечено захисними спецзасобами.

Що стосується тих обставин, що роботодавець відправив позивача у відрядження без всіляких на те сертифікатів на захисне обладання сапера, то вони є необґрунтованими. Відповідачем надано сертифікати на захисне обладння сапера від 07.03.2023 року, 10.03.2023 року та від 13.07.2023 року, а те, що сертифікати викладені англійською мовою не свідчить про їх відсутність взагалі.

Крім того, нічим не спростовані доводи відповідача про те, що засоби індивідуального захисту були передані військовій частині НОМЕР_1 у 2021 році як гуманітарна допомога від відповідних донорів, що підтверджується відповідними документами про отримання, в яких зазначено, що при проходженні митного оформлення наявні сертифікат якості, технічна специфікація та сертифікат про відповідність IMAS від 17.04.2021 року з перекладом. У свою чергу, на підставі відповідних документів та акту приймання-передачі основних засобів військова частина НОМЕР_1 передала на баланс Центру розмінування захисні фартухи ООН, що не враховано судом першої інстанції.

Зазначивши, що саме інститут випробовувань і сертифікації озброєння та військової техніки повинен було здійснити сертифікацію особистого захисного обладнання для протимінної діяльності, не звернув уваги, що до компетенції вищезазначеного інституту не відносяться ці повноваження щодо здійснення такої діяльності.

Також спростовується інформація щодо відсутності затверджених СОП,оскільки Стандарти операційних процедур (СОП) затверджені начальником Центру розмінування 01.05.2023 року та перевірені на відповідність на другому етапі сертифікації Міжрегіональним центром Гуманітарного розмінування та швидкого реагування ДСНС(а.с.164-166 т1).

Позивач посилався на те, що відповідач з ним не уклав договір професійного страхування. Проте відповідачем зазначено, що Центр є бюджетною організацією, а тому договори страхування укладалися безпосередньо між страховою компанимією та кожним працівником Центру. Зазначені обставини підтверджуються тим, що 18 квітня 2023 року між АТ «Страхова компанія «Інго» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків№ 232244181.23., предметом договору страхування є майнові інтереси застрахованої особи, що не суперечать закону, і пов`язані із життям,здоров`ям та працездатністю Застрахованої особи.

Позивач посилається на те, що дія договору страхування поширюєтья на територію України, за виключенням територій активних бойових дій, тимчасово окупованих територій,для яких на дату настання страхового випадку не встановлено дату звершення бойових дій або тимчасової окупації,згідно з преліком,встановленим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій відповідано до постанови Кабміну України. Тобто ті території, куди направлявся у відрядження позивач, не охоплюються договором страхування. Однак,таке посилання є необґрунтованим та спростовується встановленими обставинами.

Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією село Афанасіївка Баштанського району Миколаївської області не зазначено.

За інформацією начальника Снігурівської міської військової адміністрації з 06 червня 2023 року внаслідок підриву дамби Каховської ГЕС відбувся значний підйом рівня води в р.Інгулець,у зв`язку із чим,зокрема,зазнало підтоплення селоАфанасіївка Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області.При цьому підпали евакуації тільки ті мешканці вказаного населеного пункту,які проживали в будинках,що були затоплені.

Таким чином на територію село Афанасіївка Баштанського району Миколаївської області, куди направлявся позивач у відрядження, розповсюджується дія договору страхування.

Статтею 6 Закону України від 14.10.1992 року № 2694-Х-ІІ «Про охорону праці» передбачено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або для людей, які його оточують, або для виробничого середовища чи довкілля. Він зобов`язаний негайно повідомити про це безпосереднього керівника або роботодавця. Факт наявності такої ситуації за необхідності підтверджується спеціалістами з охорони праці підприємства за участю представника профспілки, членом якої він є, або уповноваженої працівниками особи з питань охорони праці (якщо професійна спілка на підприємстві не створювалася), а також страхового експерта з охорони праці.

Працівник має право розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавства про охорону праці, не додержується умов колективного договору з цих питань. У цьому разі працівникові виплачується вихідна допомога в розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного заробітку.

Твердження позивача про те, що відповідачем не виконувалися умови трудового договору не відповідають встановленим обставинам. На підтвердження зазначених обставин позивачем не надано належних та допустимих доказів та не спростовано надані докази відповідачем.

Судом першої інстанції прийнято як належний доказ наданий позивачем скріншот інтерактивної карти «Виконання заходів гуманітарного розмінування», який мав підтвердити, що територія,на яку був відряджений позивач, не була розмінована. Проте зазначений скріншот не може бути належним доказом, так як не виготовлений, не виданий й не засвідчений власником відповідного інтернет-ресурсу або провайдером,тобто не набув статусу письмового доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 711/9146/16-ц зазначив про таке: «що згідно з положеннями глави 5 «Докази» розділу І «Загальні положення» ЦПК України роздруківки Інтернет-сторінок (веб-сторінок), які є паперовим відображенням електронного документа, самі по собі не можуть бути доказом у справі. Такі роздруківки визнаються доказом у разі, якщо вони виготовлені, видані і засвідчені власником відповідного Інтернет-ресурсу або провайдером, тобто набувають статусу письмового доказу. Веб-сторінки є електронними документами, які фізично не можуть надаватися суду, однак вони можуть містити відомості про обставини, які мають значення для справи, тому суд може провести огляд і дослідження таких документів у місці їх знаходження (на відповідному Інтернет-ресурсі за вказаним стороною справи посиланням) з фіксацією таких процесуальних дій у протоколі».

Суд першої інстанції не перевіряв наявність інтерактивної карти «Виконання заходів гуманітарного розмінування» та дату її виготовлення, достовірність відображеної інформації, тобто не встановив з належних і допустимих доказів факт достовірності відображеної інформації фактичним обставинам на момент відряджень працівників Центру розмінування.

Крім того, всі обставини,на які посилається позивач і які на його думку загрожували його життю та здоров`ю в результаті невиконання керівництвом Центру розмінування умов трудового договору мали місце при першому відрядженні за наказом №72 від 06.06.2023 року начальника Центру розмінування, коли направлено у відрядження у Баштанський район Миколаївської області на 30 діб з 06 червня по 07 липня 2023 року в підпорядкування командира військової частини НОМЕР_4 для набуття навичок з гуманітарного розмінування 13 осіб, у тому числі і ОСОБА_1 , відповідно до телеграми військової частини НР № 518/10/201 від 03 червня 2023 року з метою запобігання виникнення надзвичайних ситуацій, пов`язаних із вибухами боєприпасів, загибелі і травмуванню громадян внаслідок таких подій, забезпечення безпеки населення, його життєдіяльності та провадження господарської діяльності, набуття практичних навичок з гуманітарного розмінування, для проходження етапу сертифікації оцінка на місті (а.с.106 т.1). Проте за вказане відрядження позивач не притягувався до дисциплінарної відповідальності.

У відрядження з 27 червня 2023 року та з 09.07.2023 року позивач їхати відмовився з посиланням на обставини, які ним були зазначені при першому відрядженні з 06 червня. Чи мало місце невиконання керівництвом Центру умов трудового договору та яких саме при послідуючих двох інших відрядженнях позивач не зазначає, оскільки він в ці відрядження відмовився їхати, а тому не був очевидцем того, що там відбувалося та чи мало місце порушення трудового договору з боку керівництва Центру, яке також знаходилося у цьому ж відрядженні.

Про існування небезпеки для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, або для виробничого середовища чи довкілля, працівник зобов`язаний негайно повідомити безпосереднього керівника або роботодавця. Факт наявності виробничої ситуації, яка була небезпечна для життя чи здоров`я позивача відповідними спеціалістами не підтверджна.

Таким чином належних доказів того, що виконання трудових обов`язків у відрядженні несли загрозу життю та здоров`ю позивача, що було підставою для відмови від відрядження, ним не надано.

Інші обставини,на які посилається позивач, не є підставою для висновку про те ,що його звільнення відбулося у порушення норм трудового законодавства.

На встановлені обставини суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про те, що відповідачем не виконувалися положення трудового договору.

Відшкодування моральної шкоди є похідною від позовних вимог про незаконне звільнення,а тому задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що оскільки на позивача трудовим договором та посадовою інструкцією покладені певні обов`язки, їх систематичне порушення без поважних причин підтверджується доказами по справі, то відповідач мав підстави для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді доган та звільнення за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Підстави для звільнення позивача за ч.1 ст. 39 КЗпП України у зв`язку із невиконанням роботодавцем своїх обов`язків не доведені.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки апеляційним судом встановлено неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального та процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то є підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 368, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу начальника Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2024 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України про визнання незаконними та скасування наказів, внесення змін до наказу та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2024 року.

Судді: