КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024року місто Київ

справа № 755/9439/23

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Арапіної Н.Є., у справі позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останньої на його користь:

заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 листопада 2019 року по 30 квітня 2023 року у розмірі 11676,66 грн.;

інфляційні втрати за період з 01 листопада 2019 року по 01 лютого 2022 року у розмірі 5109,44 грн.;

трьох процентів річних за період з 01 листопада 2019 року по 01 лютого 2022 року у розмірі 907,29 грн.

В обґрунтування вимог посилалися на те, що 05 серпня 2014 рокув газеті «Хрещатик» №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК«Київводоканал», що перейменоване на ПрАТ«АК«Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем).

Зазначав, що повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживача від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг.

Вказував, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових мереж)за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору, оскільки після повідомлення та договору у газеті жодних заяв від відповідача не надходило.

Посилався на те, що внаслідок неналежного виконання протягом тривалого часу зобов`язаньза договором у відповідача виникла заборгованість, яку і просить стягнути позивач з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року позов ПрАТ «АК «Київводоканал» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованість у загальному розмірі 17 693,39 грн., яка складається із заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 листопада 2019 року по 30 квітня 2023 року у розмірі 11676,66 грн, інфляційних втрат за період з 01 листопада 2019 року по 01 лютого 2022 року у розмірі 5109,44 грн. та трьох процентів річних за період з 01 листопада 2019 року по 01 лютого 2022 року у розмірі 907,29 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684 грн. та витрати пов'язані з витребуванням доказів у розмірі 35 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» витрати, пов'язані з витребуванням доказів у розмірі 175,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що вона дізналась про винесене рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року у справі №755/9439/23 лише 06 серпня 2024 року, після того як вона не змогла розрахуватися своєю банківською картою у зв`язку з накладеним арештом на її банківський рахунок.

Вказувала, що вона не є належним відповідачем у справі, тому не могла і не отримувала від Дніпровського районного суду міста Києва ухвал, судових повісток, а також рішення. В матеріалах справи відсутні докази зворотного.

Зазначала, що вона зареєстрована з 09 лютого 1988 року за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить запис в паспорті громадянки України серія НОМЕР_1 та копію витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва в якому зазначено, що станом на 30 серпня 2024 року місце реєстрації залишається не змінним.

Посилалася на те, що вона 25 вересня 2003 року отримала свідоцтво серія НОМЕР_2 про право власності від Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації про те, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Вказувала, що вона не є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , ніколи не була власником та не проживала за вказаною адресою.

08 жовтня 2024 року від позивача на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив оскаржуване рішення залишити без змін, посилаючись на безпідставність апеляційної скарги. Вказував, що з 2014 року ПрАТ «АК «Київводоканал» є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , а формування та друк рахунків-повідомлень на оплату послуг здійснювалося комунальним концерном «Центр комунального сервісу».Зазначав, що після впровадження в ПрАТ «АК «Київводоканал» білінгової системи «СофтСерв» з січня 2017 року дані про власників особових рахунків були перенесені з програмного комплексу FlexPay до облікових даних ПрАТ «АК «Київводоканал». Таким чином, відповідно до інформації, яка була наявна в програмному комплексі FlexPay комунального концерну «Центр комунального сервісу», ПрАТ «АК «Київводоканал» подало позовну заяву про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги саме до ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , позивач посилався на те, що остання є споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору, оскільки після повідомлення та договору у газеті жодних заяв від відповідача не надходило. Посилався на те, що внаслідок неналежного виконання протягом тривалого часу зобов`язаньза договором у ОСОБА_1 , виникла заборгованість, яку і просить стягнути позивач з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

На підтвердження своїх вимог позивач надав копії: повідомлення від 31 травня 2021 року про публічну пропозицію оферту ПрАТ «АК «Київводоканал», публічного індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, розрахунку заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі відповідач вказувала на те, що вона не є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , ніколи не була власником та не проживала за вказаною адресою.

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Частиною 2 ст.51 ЦПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати коло відповідачів у справі, предмет та підстави позову.

При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.

Згідно відомостей електронного реєстру територіальної громади м.Києва «ГІОЦ/КМДА» від 11 липня 2023 року, які надані на запит суду першої інстанції ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованою не значиться.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 року витребувано у КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна» належним чином завірені матеріали щодо права власності/користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувано у Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації м. Києва належним чином завірену інформацію про зареєстрованих осіб в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 в період з 01 листопада 2019 по 30 квітня 2023 року.

У відповідь на запит суду, КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна» листом від 06 грудня 2023 року повідомило, що згідно з даними реєстрових книг Бюро квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (в рівних частках) на підтаві договору купівлі-продажу, посвідченого 11 квітня 2007 року.

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 11 квітня 2007 року, продавці ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 передали, а покупці ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), яка діє від свого імені та від імені малолітньої дочки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 прийняли у власність в рівних частках квартиру АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються позивачем, а відтак з останньої підлягає стягненню на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованість з централізованого водопостачання та водовідведення, інфляційні втрати та 3% річних за невиконання зобов`язання.

Разом з тим, суд першої інстанції не взяв до уваги, що власником квартири АДРЕСА_1 , а відповідно і споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення згідно відповіді КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна» та договору купівлі-продажу від 11 квітня 2007 року є ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

При цьому, позивач заявляє вимоги до ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), яка з 09 лютого 1988 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить запис в паспорті громадянки України серія НОМЕР_1 та копію витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва.

Доказів того, що саме ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) є власником квартири АДРЕСА_1 та відповідно споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, матеріали справи не містять.

Таким чином, належними відповідачами у даній справі мали бути особи, які були (чи є) власниками спірної квартири з 01 листопада 2019 року по 30 квітня 2023 року.

Отже, коло осіб - учасників справи позивач визначив з порушенням норм процесуального права.

А тому, пред`явлення позову до неналежноговідповідача та/або до відповідачів є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Оскільки, суб'єктний склад учасників справи визначає суд першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки в такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права особи, не залученої до участі у справі як відповідача, а й його процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з ПрАТ «АК «Київводоканал» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 4026 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», місцезнаходження: місто Київ, вул. Лейпцизька, 1-а, на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4026 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: