Справа № 203/4410/24
Провадження № 4-с/0203/15/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій останній посилався на те, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.03.2011 року було задоволено клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання рішення Ленінського районного суду м.Єкатеринбурга Свердловської області Російської Федерації у справі №2-1264/2010 від 25.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставного збагачення в сумі 766360 руб. На виконання судового рішення було видано виконавчий лист, за яким Центральним ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) було відкрито виконавче провадження №28683500. В рамках вказаного виконавчого провадження постановою державного виконавця було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 , який досі залишається не знятим. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.02.2021 року у справі №203/3699/20 було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката. Крім того, Законом України №2783-ІХ від 01.12.2022 року було зупинено дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, у відносинах із Російською Федерацією. Посилаючись на вказані обставини, уточнивши свої вимоги під час розгляду справи, скаржник просив зобов`язати Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 13.09.2011 року в рамках виконавчого провадження №28683500.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.08.2024 року скаргу було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню. В наступне судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності скаржника та його представника.

Представник Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в наданій заяві також просив розглянути справу без участі представника відділу.

Інша заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 , за викликами до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

За вказаних обставин, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши викладені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи за скаргою, а також витребувані судом за клопотанням представника скаржника матеріали цивільної справи №203/3699/20 (№2к-3/2010), суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.03.2011 року у цивільній справі №2к-3/2010 було задоволено клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання рішення Ленінського районного суду м.Єкатеринбурга Свердловської області Російської Федерації у справі №2-1264/2010 від 25.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставного збагачення в сумі 766360 руб.

На виконання вказаної вище ухвали, Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 18.04.2011 року було видано виконавчий лист, який пред`явлено стягувачем ОСОБА_2 для примусового виконання до Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ (після реорганізації - Центральний ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), на теперішній час - Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)).

Постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 13.09.2011 року було відкрито виконавче провадження №28683500.

Згідно листів Центрального ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 26.05.2020 року та 06.08.2020 року, що містяться в матеріалах справи 203/3699/20 (№2к-3/2010), вбачається, що в рамках виконавчого провадження №28683500, постановою державного виконавця від 11.12.2014 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

В подальшому, стягувачем ОСОБА_2 виконавчий лист було повторно пред`явлено для примусового виконання до Центрального ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Постановою державного виконавця вказаного відділу від 13.02.2015 року було відкрито виконавче провадження №46470457, а постановою від 26.12.2016 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.10.2020 року було задоволено заяву ОСОБА_2 , визнано поважними причини пропуску ним строку для пред`явлення виконавчого листа від 18.04.2011 року у справі №2к-3/2010, поновлено вказаний строк, а також видано дублікат виконавчого листа.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.02.2021 року, яка набрала законної сили, ухвалу суду першої інстанції від 27.10.2020 року було скасовано та в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державну реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 04.10.2011 року о 18:07:22 за №11684580 Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 13.09.2011 року головним державним виконавцем Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Кім О.С. у виконавчому провадженні №28683500 (реєстраційний номер обтяження: 11684580).

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі виконавчого листа від 18.04.2011 року та пред`явлення його до виконання були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження №606-XIV, який втратив чинність 05.10.2016 року.

За змістом ст.11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону №606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із ст.49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із ст.47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із ст.48 цього Закону.

Згідно з п.2 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (ч.5 ст.47 Закону №606-XIV).

Пунктом 8 ч.1 ст.49 Закону №606-XIV передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч.2 ст.50 Закону №606-XIV у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, з огляду на наведені норми Закону №606-XIV, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження не є закінченим.

Оскільки повернення виконавчого листа з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV, не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, тому на час повернення виконавчого листа стягувачу у державного виконавця були відсутні передбачені Законом підстави для зняття арешту з майна боржника.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.03.2020 року у справі №817/928/17 (адміністративне провадження №К/9901/20268/18) зазначено про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Згідно з положеннями ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.07.2021 року у справі №2-356/12 (провадження №61-5972св19), від 03.11.2021 року у справі №161/14034/20 (провадження №61-1980св21), від 22.12.2021 року у справі №645/6694/15-ц (провадження №61-18160св19), від 26.01.2022 року у справі №127/1541/14-ц (провадження №61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.01.2023 року у справі №127/1547/14-ц (провадження №61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.01.2023 року у справі №2-3600/09 (провадження №61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону №606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України від 02.06.2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно з п.5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення п.5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII свідчить, що положення цього Закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Вказаним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Відповідно до п.7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05.10.2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За ч.ч.1,2, п.1 ч.4 ст.12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як встановлено судом під час розгляду скарги, виданий Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 18.04.2011 року виконавчий лист у справі №2к-3/2020, вперше було пред`явлено стягувачем для примусового виконання 13.09.2011 року та повернуто останньому 11.12.2014 року на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV (виконавче провадження №28683500); вдруге пред`явлено в лютому 2015 року та повернуто 26.12.2016 року на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV (виконавче провадження №46470457).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.02.2021 року, яка набрала законної сили, було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення та видачу дубліката виконавчого листа від 18.04.2011 року у справі №2к-3/2020.

Суд враховує, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження у відповідності до ст.447 ЦПК України, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно п.20 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №5112/5 від 02.04.2021 року, визначено, що у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що такий виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, виконавець, керуючись частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», виносить постанову про скасування заходів примусового виконання, здійснених під час виконання такого виконавчого документа, без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження.

Копії постанов виконавця, передбачені цим пунктом, в день їх винесення надсилаються відповідним органам, установам, посадовим особам для їх виконання. У випадках, передбачених законом, на підставі постанови про скасування заходів примусового виконання виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що подальше обтяження майна боржника ОСОБА_1 у вигляді арешту його майна, накладеного постановою державного виконавця від 13.09.2011 року у виконавчому провадженні №28683500, за яким виконавчий лист було повернуто стягувачу, який в подальшому пропустив строк для його пред`явлення до примусового виконання та в поновленні якого було відмовлено судовим рішенням, що набрало законної сили, невжиття виконавчою службою відповідних заходів щодо скасування арешту, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника ОСОБА_1 .

В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги, зобов`язавши Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту з майна боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 13.09.2011 року в рамках виконавчого провадження №28683500.

Керуючись ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,211,223,247,258-260,447,451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (49101, м.Дніпро, вул.Старокозацька, буд.56, ) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту з майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 13 вересня 2011 року головним державним виконавцем Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Кім О.С. у виконавчому провадженні №28683500 (реєстраційний номер обтяження: 11684580).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 28 листопада 2024 року.

Суддя С.Ю.Казак