СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/21237/24

пр. № 2/759/6343/24

04 грудня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Натальчук А.І., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Позовна заява обґрунтовується тим, що з 20 червня 2015 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали разом у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений відповідний актовий запис №806 від 20.06.2015 року. Оскільки з грудня 2023 року фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися, шлюб було розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 квітня 2024 року у справі №759/3877/24. Під час спільного проживання у сторін народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач стверджує, що на сьогодні дитини проживає разом із нею, а відповідач фактично не бере участі ані в утриманні дитини, ані у додаткових витратах, на дитину.

Вважає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, який вона одна не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні частини з усіх видів заробітку (доходу).

Крім того, позивач вказала, що відповідач працює старшим інспектором Головного управління Національної поліції у м. Києві, отримує заробітну плату за основним місцем роботи, має у приватній власності нерухоме майно, інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, його стан здоров?я дозволяє працювати, а тому, за переконанням позивача, відповідач може сплачувати такий розмір аліментів.

На підставі викладеного просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

14 листопада 2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказав, що усвідомлює свій обов?язок утримувати свого сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення ним повноліття та має бажання брати активну участь у його вихованні. Зазначив, що приймає участь в утриманні сина, щомісячно перераховує кошти на картковий рахунок, що був наданий самою позивачкою. Вважає, що зазначені ОСОБА_1 обставини щодо того, що він, начебто, не приймає, участі в утриманні дитини, не відповідають дійсності, наполягає щоб відповідні обставини щодо прийняття ним участі в утриманні сина, були відображені в рішення суду, оскільки це є важливим для нього.

Зазначив, що усвідомлює, що суд по суті не може відмовити у задоволенні таких позовних вимог та просить ухвалити рішення, яким стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) від всіх видів його заробітку (доходу), зазначивши, що він добровільно приймав участь в утриманні сина.

Позивач у судове засідання не з?явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового слухання, у судове засідання не з`явився, у поданому відзиві на позовну заяву просив проводити розгляд справи за його відсутності.

За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на те, що сторони належним чином повідомлені про судове засідання, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов до висновку про можливість вирішення питання про стягнення аліментів за відсутності учасників справи, що не з?явились.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що у відповідності до рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 квітня 2024 року у справі №759/3877/24, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 між позивачем та відповідачем 20 червня 2015 року зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис №806. Вищезазначеним рішенням, яке набрало законної сили, шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Позивач зазначає, що дитина сторін - ОСОБА_3 , проживає разом із нею та перебуває на її утриманні.

За відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Подільської РДА, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , приватний будинок (відповідь №48481569 від 10.03.2020 року).

Зазначене також встановлено із витягу із Київської територіальної громади №2024/012697489 від 21.10.2024 року.

Крім того, як вбачається із копії паспорту громадянину України, що виданий на ім?я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 із 27.06.1998 року.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно проживає із позивачкою.

Також суд враховує, що відповідач у поданому відзиві визнав вказані обставини та не заперечував щодо них.

Крім того, до відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 додані докази того, що відповідач у добровільному порядку здійснював перерахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 .

Так, до матеріалів справи долучені: платіжна інструкція №1/329876 з якої вбачається, що ОСОБА_2 29.01.2024 року здійснив платіж на картку отримувача: НОМЕР_3 у розмірі 5000,00 гривень; платіжна інструкція №1/138782 з якої вбачається, що ОСОБА_2 02.02.2024 року здійснив платіж на картку отримувача: НОМЕР_3 у розмірі 1200,00 гривень; платіжна інструкція №1/670348 з якої вбачається, що ОСОБА_2 27.02.2024 року здійснив платіж на картку отримувача: 104414 у розмірі 6000,00 гривень; платіжна інструкція №1/434521 з якої вбачається, що ОСОБА_2 02.03.2024 року здійснив платіж на картку отримувача: 104414 у розмірі 2000,00 гривень; платіжна інструкція №1/369611 з якої вбачається, що ОСОБА_2 02.03.2024 року здійснив платіж на картку отримувача: 104414 у розмірі 2000,00 гривень; платіжна інструкція №1/018459 з якої вбачається, що ОСОБА_2 24.03.2024 року здійснив платіж на картку отримувача: 104414 у розмірі 2000,00 гривень; платіжна інструкція №1/651659 з якої вбачається, що ОСОБА_2 30.03.2024 року здійснив платіж на картку отримувача: 104414 у розмірі 8000,00 гривень; платіжна інструкція №1/074457 з якої вбачається, що ОСОБА_2 15.05.2024 року здійснив платіж на картку отримувача: 024755 у розмірі 4000,00 гривень; платіжна інструкція №1/907844 з якої вбачається, що ОСОБА_2 29.05.2024 року здійснив платіж на картку отримувача: 024755 у розмірі 10000,00 гривень; платіжна інструкція №1/880325 з якої вбачається, що ОСОБА_2 28.06.2024 року здійснив платіж на картку отримувача: 024755 у розмірі 10000,00 гривень; платіжна інструкція №1/370429 з якої вбачається, що ОСОБА_2 31.07.2024 року здійснив платіж на картку отримувача: 024755 у розмірі 10000,00 гривень; платіжна інструкція №1/601121 з якої вбачається, що ОСОБА_2 29.08.2024 року здійснив платіж на картку отримувача: 024755 у розмірі 8000,00 гривень; платіжна інструкція №1/506833 з якої вбачається, що ОСОБА_2 29.09.2024 року здійснив платіж на картку отримувача: 024755 у розмірі 8000,00 гривень; платіжна інструкція №1/937592 з якої вбачається, що ОСОБА_2 30.10.2024 року здійснив платіж на картку отримувача: 024755 у розмірі 8000,00 гривень.

Заперечень щодо вказаних обставин позивачка суду не надала.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (частина 3 статті 181 СК України).

Як було встановлено судом із наявних у матеріалів справи доказів, ОСОБА_3 проживає разом із своєю матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

За ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 року Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Додатково суд зазначає, що частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність (відсутність) у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення та визнання позову відповідачем.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Окрім того, у суду відсутні дані про те, що на утриманні відповідача знаходяться інші особи, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки.

Крім того, відповідач визнав позовні вимоги повністю.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Зважаючи на те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання ОСОБА_2 позову.

Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини.

У відповідності до ч. 3 ст. 183 ЦПК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

На підставі зазначеної норми, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 28 вересня 2024 року (дата направлення позовної заяви до суду засобами поштового зв`язку) до досягнення дитиною повноліття.

Зважаючи на викладене, проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципу справедливості та розумності, закріпленого у ст. 3 ЦК України, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

На підставі ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Щодо судовий витрат суд зазначає наступне.

Від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів позивач звільнена в силу закону.

Ч. 6 ст. 141 ЦПК України встановлює, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, 50% сплаченого судового збору компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки при зверненні до суду позивач була звільнена від такої сплати.

Зважаючи на викладене, із відповідача на користь держави підлягає стягненню 50% сплаченого судового збору за вимогу про стягнення аліментів.

Керуючись статтями ст. 180-184, 191, 192 СК України, Конвенцією про захист прав дитини,статтями 5, 12-13, 76, 81, 89, 133, 141, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , приватний будинок), аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі однієї чверті від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28 вересня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2) на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п?ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Горбенко