ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 листопада 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/10900/14

Головуючий у першій інстанції Деркач О. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1393/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

із секретарем Піцан В.М.,

учасники справи: заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 липня 2024 року (місце ухвалення м. Чернігів, дата складення повного тексту судового рішення 19.07.2024) у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та зупинення виконання за виконавчим листом,

В С Т А Н О В И В :

У 2014 році ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всекраїнський фінансовий союз» від 28.08.2014 у справі № 2265-2/544/14.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.10.2014 заява ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа задоволена. Видано ПАТ «Альфа-Банк» виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всекраїнський фінансовий союз» від 28.08.2014 по цивільній справі № 2265-2/544/14 третейського суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 57555 грн 39 коп., судові витрати витрати по сплаті третейського збору у сумі 400 грн.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.12.2017 замінено стягувача ПАТ «Альфа-Банк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 751/10900/14 від 17.11.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 500435231 від 30.11.2013 на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

У червні 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Кобильник Д.О. звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування посилався на те, що на даний час виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Чорноморському ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №60970385. До виконавчої служби виконавчий лист надійшов 14.09.2015, а постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена 16.09.2015.

Вказує, що рішенням, на підставі якого було видано виконавчий лист, є не ухвала суду від 28.10.2014, а рішення третейського суду від 28.08.2014, а тому ще первісним стягувачем ПАТ «Альфа банк» було пропущено річний строк пред`явлення виконавчого листа, виданого 17.11.2014, а тому зазначений виконавчий лист має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, а виконавче провадження з виконання виконавчого листа зупинено.

Також заявник посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений в рамках розгляду справи № 824/2/22.

У заяві представник ОСОБА_1 адвокат Кобильник Д.О. просив:

зупинити виконання за виконавчим листом, виданим 17.11.2014 Новозаводським районним судом м. Чернігова, на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 28.08.2014, по виконавчому провадженню №60970385;

визнати виконавчий лист, виданий 17.11.2014 Новозаводським районним судом м. Чернігова, на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 28.08.2014 по справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.07.2024 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та зупинення виконання за виконавчим листом, відмовлено.

Ухвала суду обґрунтована тим, що виконавчий лист № 751/10900/14 фактично перебуває на виконанні, відомості про відмову у відкритті виконавчого провадження чи повернення виконавчого листа без виконання відсутні, а перебування на розгляді у Касаційному суді справи про скасування рішення третейського суду не є підставою для зупинення провадження у справі про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Також за висновком суду, при визначенні строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, визначальним є судове рішення про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду, а не безпосередньо саме рішення.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Кобильник Д.О. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.07.2024 і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За доводами апеляційної скарги оскаржувану ухвалу суду прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, без врахування висновків Верховного Суду.

В обґрунтування незаконності оскаржуваної ухвали заявник посилається на те, що оскаржувана ухвала мотивована тим, що під час розгляду справи не встановлено визначених ч. 2 ст. 432 ЦПК України правових підстав, за наявності яких виконавчий лист може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви, проте в ухвалі суд першої інстанції зазначив, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, посилаючись при цьому на правову позицію Верховного Суду. Проте, оскаржувана ухвала винесена без врахування цієї ж самої позиції Верховного Суду.

Заявник, посилаючись на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20.02.2019 у справі 2-4671/11, вказує, підставою для визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню, було зазначено пропуск строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Як стверджує заявник, строк пред`явлення виконавчого листа був пропущений первісним стягувачем і не може бути поновленим, виходячи з матеріалів справи, проте судом першої інстанції не було досліджено цього питання під час розгляду поданої ОСОБА_1 заяви.

Також посилається, що з матеріалів справи чітко вбачається пропуск стягувачем однорічного строку, встановленого Законом для пред`явлення виконавчого документу до виконання, а посилання (припущення) суду про те, що при визначенні строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, визначальним є судове рішення про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду, а не безпосередньо саме рішення, не знаходять свого нормативного підтвердження та обґрунтування в Законі України "Про виконавче провадження", адже норми вказаного Закону чітко встановлювали строки пред`явлення та початок їх перебігу.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Лебединець Д.В. просить залишити без змін ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.07.2024, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. В обґрунтування посилається, що з урахуванням положень ст. 18, 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження» попереднім стягувачем виконавчий лист був пред`явлений до виконання в строк, передбачений у Виконавчому листі № 751/10900/14 від 17.11.2014 року. Заявник вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки викладенні в ній обставини справи нічим не підтверджуються, є необґрунтованими та безпідставними і такими що не відповідають вимогам чинного законодавства. Як зазначає заявник, рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 28.08.2014 по справі № 2265-2/544/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500435231 від 30.11.2013, станом на сьогоднішній день залишається не виконаним і не втратило своєї законної сили, а ОСОБА_1 не погашає заборгованість та ухиляється від самостійного виконання даного рішення суду.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 28.10.2014 Новозаводським судом м. Чернігова видано ПАТ «Альфа-Банк» виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 28.08.2014 по цивільній справі №2265-2/544/14 третейського суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 57555,39 грн, судових витрат по сплаті третейського збору у сумі 400,00 грн (а.с.1).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.12.2017 замінено стягувача ПАТ «Альфа-Банк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 751/10900/14 від 17.11.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 500435231 від 30.11.2013 на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.48-49) .

З інформації Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 33426/03.2-06 від 05.06.2024, наданої на адвокатський запит, вбачається, що згідно даних Системи, виконавчий лист № 751/10900/14, виданий Новозаводським районним судом м. Чернігова від 17.11.2014, перебуває на виконанні в Чорноморському ВДВС, 15.01.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60970385 (а.с. 20).

Судом також встановлено, що виконавчий лист № 751/10900/14 від 17.11.2014, виданий Новозаводським районним судом м. Чернігова на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 28.08.2014 по цивільній справі №2265-2/544/14 третейського суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 57555,39 грн, судові витрати по сплаті третейського збору у сумі 400,00 грн фактично перебуває на виконанні, відомості про відмову у відкритті виконавчого провадження чи повернення виконавчого листа без виконання відсутні.

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 посилався на те, що рішенням, на підставі якого було видано виконавчий лист, є не ухвала суду від 28.10.2014, а рішення третейського суду від 28.08.2014 , а тому ще первісним стягувачем - ПАТ «Альфа банк» пропущено річний строк пред`явлення виконавчого листа, виданого 17.11.2014, а тому зазначений виконавчий лист має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Відмовляючи в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції прийшов до висновку, що виконавчий лист № 751/10900/14 фактично перебуває на виконанні, відомості про відмову у відкритті виконавчого провадження чи повернення виконавчого листа без виконання відсутні, а перебування на розгляді у Касаційному суді справи про скасування рішення третейського суду не є підставою для зупинення провадження у справі про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Також за висновком суду, при визначенні строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, визначальним є судове рішення про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду, а не безпосередньо саме рішення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За змістом частин 1 та 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналізуючи вказане вище, слід зазначити, що наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після його видачі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на таке пред`явлення.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у ст. 432 ЦПК України.

При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом ч. 2 ст. 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення (матеріально-правові обставини), наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність встановлення питань виконання судового рішення (процесуально-правові обставини).

Оскільки рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 28.10.2014 про стягнення заборгованості на даний час не скасоване в порядку, передбаченому розділом VІІІ ЦПК України, обставини для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Крім того, апеляційний суд враховує, що постановою Верховного Суду від 11.07.2024 залишено без змін ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 15.05.2024 про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду від 28.08.2014 (а.с. 107-110).

Таким чином, законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

На час розгляду справи боржником не погашена заборгованість на користь стягувача і відомостей про вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій з метою виконання судового рішення не встановлено.

Встановивши, що на даний час наявні зобов`язання боржника щодо виконання виконавчого листа № 751/10900/14, виданого 17.11.2014 Новозаводським районним судом м. Чернігова, при цьому докази, які б підтверджували відсутність у боржника обов`язку або будь-які інші причини, за яких лист може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню також відсутні, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відповідно до положень ст. 432 ЦПК України і доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду першої інстанції не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про пропуск стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки як встановлено на даний час виконавчий лист перебуває на виконанні за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.01.2020 у відповідності до вимог ст. 18, 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, згідно інформації вбачається, що виконавче провадження № 60970385 з примусового виконання виконавчого листа № 751/10900/14, виданого 17.11.2014 Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором не завершено і рішення третейського суду боржником не виконано (а.с. 85).

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст постанови складено 04.11.2024.

Головуючий Судді: