Номер провадження по справі 2/387/349/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді Солоненко Т. В.

із секретарем судового засідання Косюг І.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

І. Описова частина

Стислий виклад позиції позивача та відповідача

До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 28.05.2024 надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 63603,08 грн. за кредитним договором, укладеним 11.12.2017 між АТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 .

Свій позов ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" обґрунтовує тим, що 11.12.2017 між АТ"Альфа-Банк" та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача, сума боргу станом на 20.09.2021 складає 63603,08 грн. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті відсотків, тому є заборгованість перед позивачем на загальну суму 63603,08 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідач ОСОБА_1 заперечив проти позову та 07.10.2024 подав через канцелярію суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що відповідачем було підписано заяву анкету на оформлення банківських продуктів. Тому позивач визнає, що АТ «Альфа-Банк» із відповідачем мав погодити та підписати не тільки заяву-анкету, а й укласти договори на оформлення відповідних банківських продуктів/послуг. Але, банк із відповідачем договори на оформлення відповідних банківських продуктів/послуг не уклав в розумінні ст. 1055 ЦК України. Також у заяві-договорі на дату укладення та підписання не зафіксовані суттєві банківські умови надання споживчого кредиту. Крім того позивач у позовній заяві вживає узагальнений термін «заборгованість» та інші поняття, не пояснюючи цих термінів. Вживання спеціальної термінології не дозволяє відповідачу перевірити розрахунок позивача та їхню відповідність умовам кредитування, погодитись або спростувати суму заборгованості за кредитом. Поряд з цим відповідач посилається на положення ст.257 ЦК України, за якими строк позовної давності становить три роки. Договір укладався на 12 місяців та повинен був закінчитися 11.12.2018. Термін позовної давності за даним договором на який вказує позивач закінчився 11.12.2021. Тобто право на подачу позову у позивача закінчився 11.12.2021, тому позовна заява повинна бути залишена без задоволення.

13.11.2024 до суду надійшла відповідь на відзив за підписом директора ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" Наваренко В.Г., в якій позивач просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що на спростування доводів щодо незгоди відповідача із сумою заборгованості, власного розрахунку заборгованості останній не надав. Також зазначив, що виписка по рахунку клієнта є тим доказом, який підтверджує факт коштів клієнта, так як є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність, а тому є належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника. В розпорядженні суду маються виписки по особовому рахунку відповідача в яких суд може побачити як відповідач виконував платежі по кредитному договору. Посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.04.2018 по справі №347/12292/16-ц, в якій зазначено , що не оспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до ст. 204 ЦК України свідчить про правомірність цього правочину, позивач наполягає на правомірності кредитного договору. Щодо посилаь відповідача на ненадання ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" додатку 1-1 до договору факторингу, повідомляє, що в даному додатку мітиться інформація щодо інших боржників, яка становить банківську таємницю. Щодо строків позовної давності про які вказує відповідач, позивач зауважує на тому, що 15.03.2022 ВРУ було прийнято Закон України " Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (№2120-ІХ), відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19. Згідно з останнім, у період дії в України воєнного стану, позовна давність, визначена у ст.257-259,362,559,681,728,786,1293 ЦК України, продовжується на строк його дії. А продовження строків у свою чергу свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.

27.11.2024 відповідач подав через канцелярію суду пояснення, які за змістом є ідентичними відзиву на позовну заяву. Крім того зазначив, що між відповідачем та ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" жодних договорів не укладалося. Про будь-які передачі зобовязань йому також не повідомляли. Всі докази по справі повинні бути надані позивачем, а не відповідач повинен надавати свої розрахунки. Виписка по рахунку клієнта, на переконання відповідача, не є доказом про заборгованість, а є лише фактом видачі коштів. Також відповідач зазначив, що строки позовної давності закінчились до початку дії Закону України " Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", тому просить відмовити в позовних вимогах .

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Суд, ухвалою від 06.08.2024, за вказаним позовом відкрив провадження у справі № 387/718/24 в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 12.09.2024.

За наслідками судового засідання 12.09.2024 розгляд справи відкладено на 07.10.2024, про що 12.09.2024 судом постановлено відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 07.10.2024 розгляд справи відкладено на 07.11.2024 з метою забезпечення реалізації позивачем права на поданян відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 07.11.2024 розгляд справи відкладено на 27.11.2024, поряд з цим витребувано у позивача детальний розрахунок заборгованості по основній сумі кредиту та відсотках за кредитним договором.

На визначену судом дату представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В заяві від 12.08.2024, просив здійснювати розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач правом участі в судовому засіданні також не скористався. Про дату, час та місце рогляду справи останній повідомлений у встановленому законом порядку. Його обізнаність про розгляд справи в суді доводиться також відзивом на позовну заяву та поясненнями останнього.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Відповідно до виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.08.2021 ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" зареєстроване як юридична особа 14.03.2016, види економічної діяльності, 64.99 - надання інші фінансових послуг (основний) (а.с.25).

Судом встановлено, що 08.12.2017 року між АТ "Альфа Банк" та ОСОБА_1 , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. (а.с.6).

За умовами паспорту споживчого кредиту строк кредитування 12 місяців.

Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по особовому рахунку за період з 11.12.2017 по 08.04.2024 (а.с.19-23).

20.12.2021 року між АТ "АЛЬФА-БАНК" та ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" укладено договір факторингу № 3, у відповідності до умов якого "АТ "АЛЬФА-БАНК" передав (відступив) ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" прийняв належні АТ "АЛЬФА-БАНК" права вимоги до боржників, вказаними у Додатку № 1-1 до договору факторингу (а.с. 9-13).

Відповідно до Додатку № 1-1 до договору факторингу № 3 від 20.12.2021 року, ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 11.12.2017 в сумі 63603,08грн. (а.с.14-16).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом заборгованість відповідача станом на 20.09.2021 становить 63603,08 грн., що складається з: простроченого тіла кредиту у розмірі 57414,01 грн; відсотки за користування кредитом у розмірі 4815,17 грн; несанкціонована заборгованість 1373,90 грн .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 08 грудня 2017 року між АТ "Альфа Банк" та ОСОБА_1 , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.

Відповідно до оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії клієнт пропонує Банку відкрити йому рахунок у гривні та випустити міжнародну платіжну карту. Ліміт відновлювальної кредитної лінії пропонує встановити 200 000 грн. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою 26%. Розмір обов`язкового мінімального платіжу пропонує встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

Згідно з наданої позивачем виписки з карткового рахунку вбачається, що банк виконав свої зобов`язання, відкрив відповідачу картковий рахунок та видав кредитну картку, якою останній користувався, здійснюючи відповідні платежі, що підтверджує факт укладення кредитного договору та не заперечувався відповідачем.

Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач покликався на те, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 20.09.2021 наявна заборгованість у розмірі 63603,08 грн.

Верховний Суд у постанові від 07 червня 2023 року у справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22) зазначив, що встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов`язань, суди попередніх інстанцій не врахували, що заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

На підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором позивачем надано характеристику права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами, виписку по рахунку відповідача (а.с. 19-23) та детальний розрахункок заборгованості за кредитним договором, відповідно до яких станом на 20.09.2021 позичальник мав заборгованість у розмірі 63603,08 грн.

Згідно з детального розрахунку така заборгованість складається з: простроченого тіла кредиту у розмірі 57414,01 грн; відсотків за користування кредитом у розмірі 4815,17 грн; несанкціонованої заборгованості 1373,90 грн .

Суд враховує, що стороною відповідача не спростовано факт отримання кредитних коштів, а також не подано доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту, та спростовують правильність наданого товариством розрахунку заборгованості.

Що стосується заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то суд виходить з наступного.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Між сторонами укладено кредитний договір у формі оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки за зразком, розробленим банком.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

У оферти на укладання про обслуговування кредитної картки позичальника від 08.12.2017 відсутнє посилання на домовленість сторін щодо збільшення строку давності. Відсутній і окремий договір про збільшення строку позовної давності.

У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Факт укладення кредитного договору підписанням оферти на укладання угоди від 08.12.2017, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, відповідач не заперечує.

Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж ОСОБА_1 сплатив 20.07.2020 за призначенням: поповнення картки № НОМЕР_1 у розмірі 3600 грн. (а.с. 20).

Таким чином, оскільки позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов паспорту споживчого кредиту визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, де вказано, що строк внесення платежу до 24 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місцем відкриття картки, то строк давності починає обчислюватись з 25.08.2020. Тобто, загальний строк давності, три роки спливає 25.08.2023.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду 28.05.2024.

Проте, відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020 року, який набрав чинності 02 квітня 2020 року), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Строк дії карантину неодноразово продовжувався.

Відповідно до пункту19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (розділ доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022 року), у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

З огляду на зазначене, позивачем не пропущено строк позовної давності, а відтак, суд відхиляє доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, як підставу для відмови у задоволенні позову.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови вказаного договору, не повернув отримані в борг грошові кошти та не сплатив відсоткиза користування кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 11.12.2017, підлягають задоволенню.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази, а саме: договір №05-10/23 про надання правової допомоги від 05.10.2023 укладений між ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" та адвокатом Макєєвим В.М., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6126, акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024, платіжну інструкцію №1134 від 07.03.2024 (а.с. 26,27,28).

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За наведеного, дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, суд дійшов висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" варто стягнути 3000 грн судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги,що буде достатнім в даному випадку та не становитиме надмірного тягаря для відповідача.

Щодо судового збору.

Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позовних вимог позивача, понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за вказаним позовом підлягаю відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 11, 207, 256, 258-259, 261, 267, 526, 549, 629, 634, 638, 1054, 1077, 1080, 1082 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265,280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" заборгованість за кредитним договором від 11.12.2017 у сумі 63603 (шістдесят три тисячі шістсот три) гривні 08 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім гривень) 00 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі гривень) 00 копійок.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" ( 03035, місто Київ, пл.Солом`янська,2, ІКЮО 40340222);

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення ( виклику ) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано 03.12.2024

Суддя Таїсія СОЛОНЕНКО