Справа №487/3167/23
Провадження №22-ц/812/1704/24
У Х В А Л А
04 листопада 2024 року Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Базовкіної Т.М.
суддів: 1) Царюк Л.М.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана її представником адвокатом Нікітіною Юлією Валеріївною, на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 12 червня 2023 року по справі №487/3167/23 та поворот його виконання,
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2024 р. заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 12 червня 2023 року по справі №487/3167/23 та поворот його виконання задоволена частково.
Заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 12 червня 2023 р. по справі №487/3167/23 задоволена.
Скасовано судовий наказ по справі №487/3167/23 (провадження №2-н/487/684/23) від 12 червня 2023 р.
Заява ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу від 12 червня 2023 р. по справі №487/3167/23 залишено без задоволення.
Роз`яснено стягувачу його право на звернення з тією самою вимогою до суду у порядку спрощеного позовного провадження.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, 14 жовтня 2024 р. представник ОСОБА_1 адвокат Нікітіна Ю.В. через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу на ухвалу в частині залишення без розгляду заяви про поворот виконання судового наказу з пропуском строку на апеляційне оскарження та клопотанням про його поновлення.
Як на підставу для поновлення строку посилалась на те, що ОСОБА_1 на час проведення повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України виїхала до Республіки Польща, де на даний час тимчасово перебуває, тому не може в повній мірі скористатись захистом своїх прав. Крім того представник зазначала, що ОСОБА_1 також не отримувала кореспонденцію від ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» та про наявність боргу не знала, а те, що її колишній чоловік користується квартирою та не сплачує за електричну енергію було для неї новиною. Адвокат зауважувала, що ОСОБА_1 не є фахівцем в області права, вона та її мати спільними зусиллями намагались вирішити безпідставне списання з неї коштів. До того через свою юридичну необізнаність ОСОБА_1 чекала три місяці, а саме з 28 червня 2024 р. по 23 вересня 2024 р. на довідку від державного виконавця, щоб надати суду доказ про дійсну суму примусово стягнутих з неї коштів, а тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 р. викладені в апеляційній скарзі представником ОСОБА_2 причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2024 року визнані неповажними, а вказана апеляційна скарга залишена без руху. Надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії даної ухвали, для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків, а саме - подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду із зазначенням інших поважних причин для поновлення такого строку.
На виконання цієї ухвали представник заявниці ОСОБА_2 28 жовтня 2024 р. подала через систему «Електронний суд» заяву про усунення недоліків.
Проте, колегія суддів вважає, що такі обставини не можуть бути визнані поважними, оскільки ОСОБА_1 не була позбавлена права вчасно подати апеляційну скаргу, при цьому одночасно звернувшись до апеляційного суду, згідно п.1. ст.84 ЦПК України, з клопотанням про витребування доказів, які вона не мала змоги отримати самостійно у встановлений законодавством строк, передбачений для оскарження ухвали суду.
Крім того, перелічені ОСОБА_2 обставини, викладені у заяві на виконання ухвали Миколаївського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 р. без руху, вже були визнані неповажними зазначеною ухвалою.
Інші поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції суду не надано.
Добросовісність учасників судового процесу зокрема, полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.
Інша поведінка за певних обставин може свідчити про зловживання особою своїми правами.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини) передбачено обов`язок мотивувати судове рішення про поновлення пропущених строків на оскарження. Зокрема, Європейський суд з прав людини спеціально і однозначно висловився стосовно того, що національний суд зобов`язаний мотивувати поновлення строку на оскарження і пересвідчитись, що підстави для поновлення строку виправдовують втручання у принцип res judicata (параграф 47 рішення у справі "Устименко проти України", параграф 41 рішення у справі "Пономарьов проти України").
Крім того, відповідно до параграфа 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" національне законодавство на час подій не обмежувало дискреційні повноваження судів щодо часу або підстав для поновлення пропущеного строку. Сама концепція "поважних причин", згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою. За таких обставин для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.
У параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на порушення, які допускали українські суди внаслідок необґрунтованості причин втручання у принцип res judicata. Як зазначено вище, окрему увагу ним було приділено випадкам, коли судді поновлювали строк без надання будь-яких додаткових пояснень про "поважні причини".
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 13 червня 2018 року у справі № 2-24/10 (провадження № 61-7640св18).
З урахуванням наведеного, у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись статтями 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана її представником адвокатом Нікітіною Юлією Валеріївною, на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2024 року, постановлену у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 12 червня 2023 року по справі №487/3167/23 та поворот його виконання відмовити.
Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і з цього часу протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий:

Судді: