МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2024 р. Справа №370/2554/24

Провадження № 2/370/1118/24

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Сініциної О.С., розглянувши у приміщенні суду в смт Макарів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання,

у с т а н о в и в:

До Макарівського районного суду Київської області 27 серпня 2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач ОСОБА_2 є батьком повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається на денній формі у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» за державним замовленням, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а тому відповідач, який має можливість, але у добровільному порядку не надає сину допомогу, зобов`язаний приймати участь в його утриманні до закінчення навчального закладу, шляхом сплати аліментів на її користь.

Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 02 вересня 2024 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Від відповідача 03 жовтня 2024 року на адресу суду надійшов відзив, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив, обґрунтовуючи тим, що їхній повнолітній син разом із позивачкою не проживає, а проживає в одному із гуртожитків начального закладу в місті Києві.

Суд дослідивши письмові матеріали справи дійшов такого висновку.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13 вересня 2006 року, актовий запис № 2.

Як стверджує позивачка та не заперечує відповідач, Баришівський районний суд Київської області рішенням від 12 квітня 2017 року шлюб між сторонами розірвав.

Апеляційний суд Київської області скасував рішення Макарівського районного суду Київської області від 08 червня 2017 року та ухвалив нове рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/3 частини усіх його видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 квітня 2017 року і до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття.

ОСОБА_3 19 серпня 2024 року виповнилось вісімнадцять років.

Відповідно до довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» від 09 серпня 2024 року № 4082

ОСОБА_3 , навчається на 2 курсі денної форми навчання за державним замовленням у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», термін закінчення навчання 30 червня 2027 року.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України.

Відповідно до частини третьої статті 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Разом з тим, частиною першою статті 199 Сімейного кодексу України, визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно із статтею 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Тобто, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивачка, як на підставу своїх вимог посилається на те, що повнолітній син продовжує навчатись, а тому вона має право на звернення до суду щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їхнього сина, однак, жодного доказу щодо проживання повнолітнього сина разом з нею, позивачка суду не надала.

Крім того, позивачка стверджує, що відповідач отримує заробітну плату, премію та пенсію, що дає йому можливість утримувати сина, але добровільно її надавати відмовляється.

Натомість, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач твердить, що син не проживає разом із позивачкою, що підтверджується ненаданням позивачкою відповідних доказів. Також разом із відзивом, відповідач надав суду копію посвідчення серії НОМЕР_2 від 31 липня 2015 року, що посвідчує його статус особи з інвалідністю ІІ групи та довідку про доходи від 25 вересня 2024 року № 7494 0044 6540 2489, з якої вбачається, що станом на січень, лютий 2024 року розмір його пенсії склав 7 323,5 грн; станом на березень липень 2024 року 8 264 грн, станом на серпень 2024 року 9863,48 грн та станом на вересень 2024 року 12396 грн.

Приписами статей 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною першою статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 Цивільного процесуального кодексу України).

З огляду на викладені обставини суд дійшов висновку про недоведеність позивачкою наявності у неї права звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, а також відсутність умови для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, як наявність у батька можливості надавати таку допомогу.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 76, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О. С. Сініцина