ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року

м. Харків

справа № 643/3336/22

провадження № 22-ц/818/3410/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов С.Д.,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Салтівська окружна прокуратура м. Харкова, в інтересах держави в особі Харківської міської ради

розглянув без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Пилипчук Н.П., Мальованого Ю.М., Маміної О.В. по справі за апеляційною скаргою Салтівської окружної прокуратура м. Харкова, в інтересах держави в особі Харківської міської ради на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2023 року в складі судді Майстренко О.М. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов Станіслав Давидович про визнання права власності на квартиру

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

На вказане рішення суду 07 серпня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» Салтівська окружна прокуратура м. Харкова, в інтересах держави в особі Харківської міської ради, до суду апеляційної інстанції подала апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 09 серпня 2024 року справу витребувано з суду першої інстанції.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 21 жовтня 2024 року.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року клопотання Салтівської окружної прокуратура м. Харкова, в інтересах держави в особі Харківської міської ради про поновлення пропущеного строку - задоволено, поновлено Салтівській окружній прокуратурі м. Харкова, в інтересах держави в особі Харківської міської ради строк на апеляційне оскарження заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2023 року, призначено справу до розгляду в приміщенні Харківського апеляційного суду на 29 січня 2025 року о 11-20 год.

05 листопада 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» ОСОБА_1 подала до суду апеляційної інстанції заяву відвід колегії суддів Пилипчук Н.П., Мальованого Ю.М., Маміної О.В.

Заява мотивована тим, що одночасно з відкриттям провадження у справі Харківський апеляційний закінчив підготовку до апеляційного розгляду, не надавши їй скористатись правом на подання доказів, клопотань про витребування доказів, проігнорувавши заперечення на апеляційну скаргу до відкриття провадження у справі.

Зазначила, що право подати апеляційну скаргу в цивільній справі належить, заступнику керівника обласної прокуратури, а не керівнику Салтівської окружної прокуратури міста Харкова Скуратовичу Р.Ф.

Вказала, що сплинули усі строки звернення з апеляційною скаргою, що є похідним правом Харківської міської ради, права якої на думку прокурора були порушені та відповідно з позовом про визнання майна відумерлою спадщиною.

Вважала, що відкриття апеляційного провадження щодо перегляду рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили та чинне рік, без наявності виключних обставин, що свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, є порушенням принципу остаточності судового рішення як складової принципу юридичної визначеності, що суперечить статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Просила відвести від розгляду колегію суддів Харківського апеляційного суду в складі головуючого судді: Пилипчук Н.П., суддів-учасників колегії Маміної О.В., Мальованого Ю.М. у справі № 643/3336/22.

Перевіривши доводи заяви судова колегія вважає, що підстави для задоволення відводу відсутні.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У п.п.104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Згідно частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зі змісту заяви про відвід вбачається, що сумніви у об`єктивності і неупередженості колегії суддів у заявниці виникли у зв`язку із вирішенням колегією суддів Пилипчук Н.П., Мальованого Ю.М., Маміної О.В. процесуальних питань, що не може бути підставою для відводу.

Та обставина, що у справі постановлено ухвали про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду, не може бути підставою для відводу колегії суддів Пилипчук Н.П., Мальованого Ю.М., Маміної О.В.

Крім того, не надала ОСОБА_1 належних, допустимих та достовірних доказів про пряму або побічну заінтересованість вказаних суддів в розгляді даної справи, які викликають сумнів у неупередженості і об`єктивності.

Вказані ОСОБА_1 у заяві про відвід суддів обставини не свідчать про існування передбачених статтями 36, 37 ЦПК України підстав для відводу.

Посилання на можливу необ`єктивність суддів ґрунтуються на припущеннях заявниці і не є підставою для відводу.

Таким чином, вказані ОСОБА_1 у заяві про відвід колегії суддів Пилипчук Н.П., Мальованого Ю.М., Маміної О.В. обставини не свідчать про існування передбачених статтями 36, 37 ЦПК України підстав для відводу.

Частинами 1, 2, 3 статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для відводу, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, та об`єктивних даних, які свідчили б про наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності колегії суддів Пилипчук Н.П., Мальованого Ю.М., Маміної О.В. не вбачається.

З огляду на необґрунтованість заявленого відводу, колегія суддів вважає за необхідне відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України передати питання про відвід на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.36, 37, 40 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Пилипчук Н.П., Мальованого Ю.М., Маміної О.В. - визнати необґрунтованою.

Справу передати на автоматизований розподіл для визначення судді для розгляду заяви щодо вирішення питання про відвід колегії суддів Пилипчук Н.П., Мальованого Ю.М., Маміної О.В. у відповідності до ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її підписання, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.В. Маміна