Номер провадження: 22-ц/813/5997/24
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Регіональний сервісний центр у Вінницькій області МВС України, відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.04.2024 у складі судді Сегеди О.М.,

встановив:

У квітні 2023 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Регіональний сервісний центр у Вінницькій області МВС України, відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в якому просив суд визнати за ним право власності на транспортний засіб марки «Wolkswagen Tiguan», номер кузова: НОМЕР_1 , колір: «Білий», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 та усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, а саме транспортним засобом марки «Wolkswagen Tiguan», номер кузова: НОМЕР_1 , колір: «Білий», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом звільнення його з - під арешту, накладеного постановою ВДВС Суворовського районного управління юстиції м. Херсон від 23 січня 2015 року на підстави постанови МВРЕР ДАІ м. Херсона серії АА 158352 від 10 грудня 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 травня 2022 року між ОСОБА_2 та ПП «Гарантавто» було укладено договір комісії №7645/22/002968, за умовами якого ОСОБА_2 передає, а ПП «Гарантавто» приймає на себе обов`язки з продажу транспортного засобу марки «Wolkswagen Tiguan», номер кузова: НОМЕР_1 , колір: «Білий», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру боржників від 14 травня 2022 року інформація про ОСОБА_2 , як про боржника в Реєстрі відсутня.16 травня 2022 року між ним та ПП «Гарантавто» було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №86 від 16 травня 2022 року, за умовами якого ПП «Гарантавто» передало йому у власність транспортний засіб марки «Wolkswagen Tiguan», номер кузова: НОМЕР_1 , колір: «Білий», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

З метою проведення державної реєстрації придбаного транспортного засобу, він звернувся до Територіального сервісного центру МВС №0542, але листом від 29 грудня 2022 року його було повідомлено про те, що станом на 29 грудня 2022 року згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів постановою ВДВС Суворовського районного управління юстиції м. Херсон від 23 січня 2015 року на підставі постанови МВРЕР ДАІ м. Херсона серії АА 158352 від 10 грудня 2013 року на транспортний засіб «Wolkswagen Tiguan», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 було накладено обмеження.

Вказані обставини стали причиною того, що він не зміг зареєструвати на своє ім`я право власності на транспортний засіб «Wolkswagen Tiguan», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 в телефонній розмові повідомив його про те, що дійсно в 2013 році відносно нього було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та застосування до нього покарання у вигляді штрафу, внаслідок чого було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на тоді ще належний йому транспортний засіб «Wolkswagen Tiguan», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Штраф він сплатив, виконавче провадження було закрите, проте державний виконавець, закриваючи провадження чомусь не зняв з автомобіля арешт.

Стверджував, що про наявність арешту транспортного засобу, йому при його покупці не було відомо, оскільки, інформація про ОСОБА_2 , як боржника в Єдиному реєстрі боржників відсутня. Крім того, особу власника було перевірено за відкритими офіційними реєстрами МВС на предмет наявності чи перебування у розшуку, але будь-якої інформації не було знайдено.

Відтак, оскільки виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на автомобіль-закрите, арешт, накладений на транспортний засіб, який належить йому на праві власності може бути знятий лише на підставі рішення суду.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.04.2024 позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.04.2024 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що про наявність арешту автомобіля при покупці транспортного засобу ОСОБА_1 не було відомо та не могло бути відомо, оскільки інформація про ОСОБА_2 як про боржника в Єдиному державному реєстрі була відсутня. За відкритими офіційними реєстрами МВС будь-якої інформації також не було знайдено. Не виявивши жодних обтяжень щодо транспортного засобу марки «Wolkswagen Tiguan», колір: «Білий», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ним на законних підставах було укладено договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу, а отже позивач є добросовісним набувачем майна.

Зазначає, що про наявність арешту він дізнався вже після укладення договору купівлі продажу автомобіля, коли намагався провести процедуру реєстрації транспортного засобу в Територіальному сервісному центрі МВС №0542, з листа якого, йому було повідомлено, що станом на 29.12.2022 згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів на транспортний засіб «Wolkswagen Tiguan », 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладено обмеження, а саме арешт, заборона на відчуження. Обмеження накладено ВДВС Суворовського районного управління юстиції м.Херсон відповідно до постанови від 23.01.2015. Підставою для накладення стягнення зазначено постанову МВРЕР ДАЇ м.Херсона серії АА 158352 від 10.12.2013.

Після цього та з метою отримання інформації та документів щодо вказаного арешту, він звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління МЮ (м.Одеса), який під час воєнного стану здійснює примусове виконання рішень, місцем виконання яких є Херсонська область, листом якого від 03.01.2023 йому було повідомлено, що фактичної передачі паперових матеріалів виконавчих проваджень від органів державної виконавчої служби Херсонської області до відділу примусового виконання рішень не відбувалось, а відповідно до інформації з АСВП відносно боржника ОСОБА_2 виконавчих проваджень на виконанні у відділах ДВС Херсонської області не перебувало. Відтак, з цього слідує, що виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на придбаний позивачем автомобіль закрите, однак накладений ВДВС так і не був знятий, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Після припинення виконавчого провадження, в рамках якого було накладено арешт на придбаний ним транспортний засіб, вказаний арешт втратив свою легітимність як вид обтяження, оскільки дія арешту припинилась із закриттям виконавчого провадження, проте держаний виконавець не вилучив запис про накладення обтяження на рухоме майно після закриття виконавчого провадження, а тому набуття позивачем спірного транспортного засобу на підставі договору купівлі-продажу №86 від 16.05.2022 не можна вважати таким, що здійснено під час дії накладеного на транспортний засіб обтяження, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 07.11.2024 сторони не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи, заяв про відкладення розгляду справи не надали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що транспортний засіб марки «Wolkswagen Tiguan», номер кузова: НОМЕР_1 , колір: «Білий», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 з 24 липня 2012 року належав на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 ОСОБА_2

14 травня 2022 року між ОСОБА_2 та ПП «Гарантавто» було укладено договір комісії №7645/22/002968, за умовами якого ОСОБА_2 передає, а ПП «Гарантавто» приймає на себе обов`язки з продажу транспортного засобу марки «Wolkswagen Tiguan», номер кузова: НОМЕР_1 , колір: «Білий», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 9).

Також 14 травня 2022 року на підставі договору комісії №7645/22/002968 було складено акт технічного стану транспортного засобу або його складової частин, що має ідентифікаційний номер №7645/22/1/002992, який підписаний представником ПП «Гарантавто» та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 10).

Крім того, 14 травня 2022 року було складено акт приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером №7645/22/002968 від 14 травня 2022 року, який підписаний представником ПП «Гарантавто» та ОСОБА_2 , згідно якого ОСОБА_2 передав, а ПП «Гарантавто» отримав транспортний засіб марки «Wolkswagen Tiguan», номер кузова: НОМЕР_1 , колір: «Білий», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 на підставі дилерського договору/договору комісії №7645/22/002968 від 14 травня 2022 року (т. 1 а.с. 11).

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру боржників від 14 травня 2022 року інформація про ОСОБА_2 , як про боржника в Реєстрі відсутня (т.1 а.с. 16).

Судом також встановлено, що 16 травня 2022 року між ОСОБА_1 та ПП «Гарантавто» було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №7645/22/002968 від 16 травня 2022 року, за умовами якого ПП «Гарантавто» передало позивачу у власність транспортний засіб марки «Wolkswagen Tiguan», номер кузова: НОМЕР_1 , колір: «Білий», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 13).

Також 16 травня 2022 року між ОСОБА_1 та ПП «Гарантавто» було укладено угоду №1 про купівлю-продаж із третіми особами, за умовами якої ПП «Гарантавто» продає на підставі договору №7645/22/002968 від 16 травня 2022 року, а ОСОБА_1 купує транспортний засіб марки «Wolkswagen Tiguan», номер кузова: НОМЕР_1 , колір: «Білий», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 за 48000,00 грн. (т.1 а.с.12).

Крім того, 16 травня 2022 року на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №7645/22/002968 від 16 травня 2022 року було складено акт огляду транспортного засобу №7645/22/000238 від 16 травня 2022 року (т. 1 а.с. 14).

Згідно результатів перевірки по базам ЄДР МВС (НАІС) від 14 травня 2022 року обмеження на транспортний засіб марки «Wolkswagen Tiguan», номер кузова: НОМЕР_1 , колір: «Білий», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 відсутнє (т. 1 а.с. 17).

Разом з тим встановлено, що відповідно до інформації Регіонального сервісного центру у Вінницькій області МВС України від 29 грудня 2022 року №31/2/0542-1363 станом на 29 грудня 2022 року згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів на транспортний засіб марки «Wolkswagen Tiguan», номер кузова: НОМЕР_1 , колір: «Білий», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 накладено обмеження, а саме: арешт, заборона на відчуження, накладено ВДВС Суворовського районного управління юстиції м. Херсон (постанова АА 158352 від 10 грудня 2013 року МАРЕР ДАІ м. Херсон), дата постанови 23 січня 2015, вихідний лист №10658 від 13 квітня 2014 року, вхідний лист №3629 від 12 травня 2014 року (т. 1 а.с. 18).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, районний суд виходив з того, що відповідачі при відчуженні транспортного засобу марки «Wolkswagen Tiguan», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 , діяли недобросовісно та зловживали правами, у зв`язку з чим договір купівлі-продажу містить ознаки фраудаторності, оскільки відчуження зазначеного транспортного засобу фактично відбулося під час дії накладеного на нього арешту (обтяження), а тому вказаний договір є нікчемним, який не створив будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю. Що стосується позовних вимог щодо усунення перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, а саме транспортним засобом марки «Wolkswagen Tiguan», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом звільнення його з - під арешту, то суд вважав, що в задоволенні даних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. При цьому, судом також зауважено, що оскільки суд прийшов до висновку, що договір купівлі-продажу транспортного засобу №7645/22/002968 від 16 травня 2022 року, укладений між ПП «Гарантавто» та позивачем є нікчемним, тому у останнього не виникло право вимоги стосовно звільнення вищевказаного транспортного засобу з - під арешту, накладеного постановою ВДВС Суворовського районного управління юстиції м. Херсон від 23 січня 2015 року на підстави постанови МВРЕР ДАІ м. Херсона серії АА 158352 від 10 грудня 2013 року.

Проте для встановлення того, що правочин є фраудаторним доведеними мають бути наявність умислу у боржника на вчинення такого правочину, оплатний або безоплатний характер, наявність збитків у боржника чи кредитора, його вчинення з метою перешкоджання кредитору у задоволенні його інтересів.

Відомості про такі факти у справі відсутні, за поясненнями позивача виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на придбаний позивачем автомобіль закрите, однак накладений ВДВС арешт так і не був знятий. Проте такі обставини судом не перевірені, що не надає підстав для висновку про фраудаторність правочину.

Висновки суду про те, що для укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу спочатку необхідно звільнити вказаний автомобіль з під арешту, шляхом звернення власника автомобіля до ВДВС Суворовського районного управління юстиції м. Херсон з заявою про скасування арешту та при відмові у скасування арешту власник автомобіля має право оскаржити дії ВДВС Суворовського районного управління юстиції м. Херсон до суду, шляхом подачі скарги в порядку ст. 447 ЦПК України на законі не ґрунтуються, оскільки не сторона виконавчого провадження не вправі оскаржити дії виконавця.

Після укладання договору ОСОБА_2 не є власником автомобіля.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна.

Вбачається, що арешт, заборона на відчуження накладено ВДВС Суворовського районного управління юстиції м.Херсон (постанова АА 158352 від 10.12.2013 МВРЕР ДАІ м.Херсон), дата постанови 23.01.2015, відтак арешт накладений на виконання постанови МВРЕР ДАІ м.Херсон, відтак орган отримувач штрафу має бути залучено до участі у справі у якості відповідача.

Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 березня 2021 року в справі № 463/4616/18 (провадження № 61-20505св19) вказано, що «відповідно до частин першої - четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Відсутність всіх належних відповідачів є підставою для відмови в задоволенні позову.

У справі, що переглядається, встановивши вказані обставини - незалучення особи в інтересах якої накладено арешт, суд мав відмовити в задоволенні позову саме з цих підстав, що свідчить про невідповідність рішення вимогам ст.263 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про унеможливлення задоволення позову проте шляхом невірного обґрунтування, тому рішення підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.04.2024 змінити шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09.12.2024

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева