Справа № 635/2127/24
Провадження № 2/635/2300/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий - суддя Лук`яненко С.А.,

секретар судового засідання Дороніна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гриб О.В. про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 27 лютого 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача адвокатом Гриб О.В. була подана заява про зупинення провадження у справі, з тих підстав, що відповідач перебуває у складі Збройних Сил України на військовій службі у частині НОМЕР_1 , тому, на думку представника відповідача, існують обставини відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, які унеможливлюють продовження розгляду справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 травня 2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, так як представником відповідача не було надано до суду належних доказів того, що станом на даний час відповідач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка переведена на військовий стан та бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф.

Представником відповідача 16.06.2024 року повторно було надіслано клопотання про зупинення провадження у справі і надано довідку командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 за №82/2089 від 30.05.2024 року про те, що ОСОБА_1 бере безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Від позивача надійшли заперечення на заяву про зупинення провадження у справі, в яких позивач просила відмовити відповідачу у зупинення провадження у справі та прийняти рішення по суті позовних вимог. В обгрунтування заперечень посилається на те, що в клопотанні представника відповідача адвоката Гриб О. від 26.06.2024 року було зазначено, що відповідач ОСОБА_1 перебуває у складі ЗСУ на військовій службі у частині НОМЕР_1 та приймає участь у бойових діях, що нібито підтверджується скан-копією довідки №82/2089 від 30.05.2024 року. В той час у довідці №82/2089 від 30.05.2024 року зазначено, що відповідач проходить службу в зовсім іншій військовій частині ніж було зазначено в клопотанні, а саме А 4765 та відсутнє підтвердження про участь у бойових діях. Крім того, результат аналізу п.12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, яким регулюється порядок проходження громадянами України служби у ЗСУ, дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу (див. постанову Верховного Суду від 14.02.2024 року у справі №466/8799/22).

Позивач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином

Відповідач та його представник в судове засідання не прибули, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає з таких підстав.

З наданої представником відповідача довідки від 04.05.2023 року №5/834 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації та з 25.01.2023 направляється для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 .

З наданої представником відповідача копії довідки військової частини НОМЕР_2 від 30 травня 2024 року № 82/2089, вбачається, що ОСОБА_1 в період з 29.06.2023 по 09.08.2023, з 13.08.2023 по 04.09.2023, з 20.09.2023 по 22.09.2023, з 30.09.2023 по 08.10.2023, з 09.10.2023 по 24.01.2024, з 09.02.2024 по 30.05.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Суд погоджується з доводами позивача щодо того, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу, який представником відповідача не наданий. При цьому у наданих довідках зазначені різні військові частини, в яких перебуває відповідач.

Між тим, на переконання суду, зазначена обставина не може бути достатньою і переконливою підставою для зупинення провадження у справі.

Згідно з п. 2 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторонни або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава зупинення провадження у справі застосовується виключно з метою забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами Цивільного процеусального кодексу України, в т.ч. на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, та з метою виконання обов`язку суду щодо повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду звертає увагу на те, що буквальне тлумачення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України може не відповідати якнайкращим інтересам дитини на гідне утримання, зокрема й тоді, коли позивач ставить питання не про стягнення аліментів, а про зміну їхнього розміру та способу стягнення у зв`язку з покращенням майнового стану відповідача.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що, вирішуючи питання про зупинення на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України провадження у справі про зміну розміру та способу стягнення аліментів на дитину через перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, суд має враховувати, зокрема, те, чи мав відповідач можливість висловитися щодо позовних вимог, чи користується правовою допомогою під час судового провадження, чи є належні докази того, що його військова частина переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Не враховуючи ці обставини, обов`язкове зупинення провадження у справі про зміну розміру та способу стягнення аліментів на дитину хоч і відповідатиме певним інтересам відповідача, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, але може шкодити захищеним інтересам дитини у передбаченому законом утриманні з боку такого відповідача.

Вищезазначені правові висновки вказані в ухвалі Верховного Суду від 13 червня 2024 року у справі № 557/1226/23.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Згідно з ст. 58 ЦПК України, сторона, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

З матеріалів справи вбачається, що у суді представництво інтересів відповідача здійснює адвокат Гриб О.В., крім того, відповідач не позбавлений права надати відзив на позовну заяву.

Отже відповідач реалізував своє процесуальне право на участь у судовому процесі через свого представника адвоката, забезпечивши таким чином дотримання основоположних принципів цивільного судочинства таких як: рівність учасників судового процесу, змагальність сторін, диспозитивність, то, зважаючи на обставини справи.

Крім того, суд звертає увагу на те, що розгляд справи стосується захисту, в першу чергу, прав та інтересів спільних дітей сторін спору. А тому, задоволення позову про змінену спосібу стягнення аліментів жодним чином не порушить прав платника аліментів та відповідатиме інтересам як стягувача, якій законом надано право вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, так і інтересам їх дітей.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснювати швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

За таких обставин інститут зупинення провадження у справі не може бути застосований у цій справі на шкоду інтересам неповнолітніх дітей, меті цього інституту та принципам цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. 251 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гриб О.В. про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя С.А.Лук`яненко