єдиний унікальний номер справи 531/2562/24
номер провадження 2/531/813/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Попова М.С.,

за участі секретаря судового засідання Нагорної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка цивільну справу №531/2562/24 за позовом ОСОБА_1 до Карлівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

У позові посилається на те, що 29.08.2009 позивачем в громадянки ОСОБА_2 , 1938 року народження, уродженки м. Красноград Харківської області, мешканки АДРЕСА_2 , за 5000 грн. був придбаний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який в технічному паспорті позначений літерою В-1. Після отримання зазначених коштів ОСОБА_2 , в присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , написала власноручну розписку, яка підтверджує факт передачі грошей та придбання даного будинку. Після чого громадянка ОСОБА_2 виїхала в невідомому напрямку та на даний час місце знаходження її невідоме, що не уможливлювало переоформлення документів на будинок. В період з 29.08.2009 року по даний час позивач добровільно та відкрито володіє вказаним майном вже більше 15 років, а також проводить в цьому будинку поточні ремонтні роботи, дане господарство було огороджено металевим парканом та постійно проводиться прибирання на присадибній земельній ділянці господарства, що можуть підтвердити його сусіди. Також позивач має на руках оригінали правовстановлюючих документів на вище вказаний будинок, передані йому громадянкою ОСОБА_2 . Окрім цього йому наданий акт обстеження депутатом Карлівської міської ради від 27.03.2024, який підтверджує факт володіння цим майном у вказаний період. При зверненні до ПАТ «Полтаваобленерго» про укладення договору з постачання енергії споживачу, та до КП «Полтававодоканал» з централізованого водопостачання та водовідведення, було отримано від постачальників відмову в укладенні цих договорів за відсутності власника житлового будинку, що унеможливлює подальше користування та проживання. Вирішити дане питання можливо лише в судовому порядку, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Позивач до суду не з`явився, від нього надійшла заява про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх.

Представник відповідача до суду не з`явився, мається письмова заява про розгляд справи без участі уповноваженого представника, покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав.

Стаття 16 ЦК України визначає як один зі способів захисту судом цивільного права та інтересу - визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Інститут набуття права власності за давністю володіння поширюється на випадки фактичного володіння чужим майном, що за визначених законом підстав (ст. 344 ЦК) може перетворитися на право власності. Значення цього інституту має бути зведено до усунення невизначеності у відносинах власності, коли у речі відсутній власник або ж він невідомий чи втратив інтерес до своєї речі, у якої є фактичний володілець, який не може довести право власності інакше, ніж через набувальну давність.

Стаття 344 частина 1 ЦК України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати КЦС у постанові від 01.08.18 р. у справі № 201/12550/16-ц, погоджуючись із наведеним у постанові Пленуму ВССУ від 07.02.14 р. № 5, вказав, що набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності таких умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Отже, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх зазначених умов у сукупності.

В узагальненні Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» в розділі «Набувальна давність» зазначається, що виходячи зі змісту ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуттям права власності.

Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або особа яка вважає себе власником майна, тобто його правонаступник.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 (а.с.17), після смерті якого спадкоємицею його майна за законом стала дружина ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 . На її ім`я видано свідоцтво про право на спадщину від 10.10.2008, зареєстроване в реєстрі за №3933, на житловий будинок з господарсько побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ. «А-1», саманного, житловою площею 22,2 кв.м, загальною площею 30,4 кв.м. та сараю «Б» (а.с. 8). Право власності на дане нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_2 , що вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» №21234471 від 11.12.2008 (а.с. 9).

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», домоволодіння в АДРЕСА_1 , станом на 31.07.2008 складалося з житлового будинку літ.А-1, житлового будинку літ. В-1, сарая літ.Б.

12 листопада 2008 року рішенням Карлівського районного суду Полтавської області у справі №2-970/08 визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку успадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: «будинок житловий, який в технічному паспорті позначений літерою В-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 » (а.с. 16).

Як вбачається з Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» №21293310 від 17.12.2008, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності за адресою: АДРЕСА_1 , на житловий будинок літ. «А-1», житловий будинок (незавершене будівництво) літ. «В-1», сарай літ. «Б», загальною вартістю нерухомого майна 27870,00 грн (а.с. 15).

З матеріалів справи також встановлено, що згідно з розпискою від 29.08.2009 громадянка ОСОБА_2 отримала від позивача ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 5000,00 (п`ять тисяч) грн за будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Розписка написана власноручно, без фізичного, морального та психологічного впливу, в чому і підписалася ОСОБА_2 . Розписку у цей же день було засвідчено свідками ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 29). Відомості про її спадкоємців відсутні, як і про те, чи відкривалась спадщина після її смерті.

З серпня 2009 по даний час громадянин ОСОБА_1 добросовісно та відкрито володіє житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , проводе поточні ремонти та прибирання на присадибній земельній ділянці господарства, що підтверджується актом обстеження житла, складеного депутатом Карлівської міської ради Яковенком С.М. (а.с. 10).

Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач є особою, яка добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно ним володіти близько 15 років, тому суд вважає за можливе визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, ст.344 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Карлівської міської ради, про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності за набувальною власністю на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Попов