Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №439/313/24

Провадження № 2/439/204/24

25 липня 2024 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивачка: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та матері, з якою проживає дитина з інвалідністю, ухвалив таке рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 звернулася до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_2 , в яких просила суд стягувати зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей та матері, з якою проживає дитина з інвалідністю, починаючи з часу подання позову до досягнення дітьми повноліття.

Стислий виклад позиції позивачки.

Позивачка зазначає, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем: ОСОБА_2 . За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей, а саме: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який являється інвалідом (діагноз: Цукровий діабет, тип І (інсулінозалежний), код за МКХ ЕІО).

Діти перебувають на утриманні позивачки.

Позивачка вказує, що її матеріальний стан є досить скрутним. Єдиними джерелами доходу є щомісячна одноразова допомога при народженні двох дітей.

Позивачка зазначає, що ОСОБА_2 є працездатною та здоровою особою. На даний час він тимчасово не працює. Жодних аліментів на утримання дітей не сплачував, а також не надавав матеріальної допомоги на дітей добровільно.

Позивачка звертає увагу, що договірної згоди про розмір та порядок надання матеріальної допомоги на утримання спільних неповнолітніх дітей, між сторонами не досягнуто, а тому аліменти з відповідача потрібно стягувати на підставі судового рішення.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

26 березня 2024 року - відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із момент отримання ухвали про відкриття провадження у справі, надіслати відзив на позовну заяву.

Позивачка у судове засідання не з`явилася. Від представника позивачки ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Однак належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Від останнього не надходило будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, а також не подавався відзив.

Суд, зі згоди позивачки, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 Цивільного процесуального кодексу України.

За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 28 лютого 2014 року та свідоцтвом серії НОМЕР_2 від 30 березня 2017 року, відповідно. (а.с. 4-5).

Судовим рішенням: рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 19 березня 209 року (єдиний унікальний номер справи: 439/2006/19) ухвалено рішення щодо, розірвання шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 12 липня 2013 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за № 1459, про що суду надано відповідну копію судового рішення (а.с. 3).

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із нею зареєстровані та проживають неповнолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї за № 08-10/11-43 від 04 січня 2024 року (а.с. 9).

Витягом з медичної карти стаціонарного хворого № 4882/2080 від 17.11.2020 року, щодо хвороби ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 діагноз: Цукровий діабет, тип І (інсулінозалежний), код за МКХ ЕІО. (а.с.10-13)

Мотиви суду.

За змістом норми статті 142 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбачених Законом.

Правилами частини 4 статті 155 Сімейного Кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 Сімейного Кодексу України).

Виходячи з вимог норми частини 3 статті 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Нормою частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

-стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

-стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

-наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

-наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

-доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

-інші обставини, що мають істотне значення.

Приписами частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При вирішення питання щодо визначення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей та їх стягнення, суд враховує матеріальне становище позивачки, а також обставину понесення постійних витрат ОСОБА_1 на утриманні спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відтак, суд вважає, що неповнолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потребують матеріальної допомоги.

Також суд бере до уваги, що у відповідності до ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

З огляду на вище вказане, всебічно та повно встановивши обставини справи на основі достатніх, допустимих, достовірних та належних доказів, враховуючи матеріально-побутове становище ОСОБА_1 , беручи до уваги, що позивачка не працює, позбавлена можливості належно забезпечувати свої матеріально-побутові умови, зважаючи на постійні витрати позивачки на утримання дітей одна з яких є особою з інвалідністю, суд приходить до переконання, що позивачка: ОСОБА_1 також потребує матеріальної допомоги.

Разом із тим, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу. Позаяк фізично здоровий, обмежень щодо зайняття трудовою діяльністю за станом здоров`я не має.

За таких обставин, врахувавши матеріальне становище матері та батька неповнолітньої дитини, а також стан здоров`я відповідача, зважаючи на складну економічну ситуацію на території України, яка пов`язана зі збройною агресією Російської Федерації проти України, враховуючи застереження частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, суд приходить до переконання, що для забезпечення всіх необхідних потреб спільних неповнолітніх дітей, які перебувають на утриманні позивачки, необхідне стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі. Саме такий вид стягнення аліментів, на переконання суду, дасть змогу в достатній мірі забезпечити потреби неповнолітніх дітей, які перебувають на утриманні позивачки.

Щодо розподілу судового збору.

Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, відповідно до частини 6 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої чистини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі підпункту 3 пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача: ОСОБА_2 необхідно стягнути понесені судові витрати за судовий збір за подання позовної заяви на користь держави, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

На підставі статей 182, 183 Сімейного Кодексу України керуючись статтями 10, 81, 89, 206, 258-259, 263-265, 282-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , - задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей а саме:

-дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

-сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, як матері з якою проживає дитина-інвалід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 09 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Звернути до негайного виконання судове рішення у межах сум платежів за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, не сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне судове рішення складене 25 липня 2024 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя Б.М. Петейчук