Справа № 308/7292/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Фазикош О.В., за участю секретаря Цмур В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород скаргу ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними, де орган чи посадова особа рішення чи дії якої оскаржуються: Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, головний державний виконавець Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської Марини Григорівни та стягувач за виконавчим провадженням: ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст.259 та ч.6 ст.268 ЦПК України 29.07.2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 05.08.2024 року.

ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою про визнання дій неправомірними, де орган чи посадова особа рішення чи дії якої оскаржуються: Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, головний державний виконавець Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської Марини Григорівни та стягувач за виконавчим провадженням: ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 квітня 2024 року вказану скаргу залишено без руху із зазначенням недоліків які слід усунути.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 травня 2024 року, у даній справі відкрито провадження, скаргу призначено до розгляду по суті.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - 19.02.2024 року дізнався про арешт його банківських рахунків на підставі постанови головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської М.Г. від 19 лютого 2024 року за виконавчим провадженням №67049335 в межах 146730,14 грн.

Вказана сума складається з суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів. У зв`язку з цим, заявою від 21.02.2024 заявник долучив копії всіх квитанції про сплату аліментів до матеріалів виконавчого провадження і попросив надати довідку про її відсутність.

У скарзі вказано на те, що згідно довідки розрахунку від 22.02.2024 року головний державний виконавець зарахувала майже всі квитанції по сплаті аліментів за виключенням тим, які містили qr- code і розмір заборгованості становив - 17379,15 грн. З метою спростування й цієї суми заявник звернувся в банк для отримання детальної розшифровки платежів.

Заявник вважає, що заборгованості зі сплати аліментів в нього не має, оскільки він своєчасно та добровільно їх сплачує і жодних нових платежів він не вчиняв, та що заборгованість була відсутня.

Заявник зазначає, що 20.02.2024 від представника ОСОБА_3 ОСОБА_1 , дізнався про нараховану індексацію по аліментам за 2021 рік на суму 4807, 36 грн. та за 2022 на суму 12769,56 грн. на підставі заяви стягувана. При цьому, нарахування індексації проводилось з базової величини 4000 грн., тобто з розміру аліментів, визначених рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26.04.2021

ОСОБА_1 , з вказаним розрахунком індексації аліментів незгідний та вказує на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17 травня 2016 р. було внесено зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.7 ст. 5 вказаного Закону, індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

При цьому, згідно п.4 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення в межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Тобто, з 01.01.2021 по 30.06.2021- 2395 грн., з 01.07.2021 по 30.11.2021 -2510 грн., з 01.12.2021 по 31.12.2021 - 2618 грн., з 01.01.2022 по 30.06.2022- 2618 грн., з 01.07.2022 по 30.11.2022- 2744 грн., з 01.12.2022 по 31.12.2022 - 2833 грн.

Так, на думку заявника ці показники, повинні були враховуватись при обчисленні індексації.

Крім цього, на підставі п.10-4 Порядку визначено, що у разі проведення державним, приватним виконавцем індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком, починаючи з наступного року з місяця, що відповідає місяцю встановлення розміру аліментів.

Таким чином, Законом України «Про внесення змін до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язку виконавця проводити індексацію розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 01 вересня 2020 р. № 831-ІХ встановлено, що індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

Тому, заявник вважає, що початком розрахункового періоду для проведення індексації аліментів є щонайменше грудень 2021.

Також заявник зазначає, що постановою про арешт коштів боржника від 19.02.2024 накладено арешт на грошові кошти/ електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях в банківських установах, відкритих на його ім`я в межах суми звернення стягнення в розмірі 146730, 14 грн.

З вказаною сумою заявник також незгідний, оскільки боргу із сплати аліментів у нього не має, а розмір індексації він оскаржує. Отже, за переконанням заявника відсутні підстави для арешту коштів, які знаходяться на рахунках, які відкриті в банківських установах.

З огляду на вказане, покликаючись на норми ЗУ «Про виконавче провадження» ст.ст. 18,74, 71 та ЦПК України 447,448,ч.ч. 1.2 ст. 451, - заявник просить: визнати неправомірними дії головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської М.Г. щодо визначення розміру індексації аліментів у виконавчому провадженні №60085364 за 2021 - суму 4807, 36 та за 2022 рік12769, 56 грн., який зафіксовано у розрахунку індексації по аліментам від 30.01.2024 за №67049335; Зобов`язати головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанську М.Г. провести повторний розрахунок індексації аліментів за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2021 у справі №308/13707/20 за виконавчим провадженням №67049335 відповідно до закону; Зобов`язати головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанську М.Г. зняти арешт з грошових коштів/електронних коштів, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, який накладений відповідно до Постанови головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської М.Г. про арешт коштів боржника від 19.02.2024 року за виконавчим провадженням №67049335.

28.05.2024 із Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на скаргу ОСОБА_1 .

У відзиві вказано на те, що 06.10.2021 року на виконання до Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов виконавчий лист № 308/13707/20 виданий 13.08.2021 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з 21.12.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Відомості по виконавчому провадженні занесені до Автоматизованої системи виконавчого провадження за № 67049335. 07.10.2021 року державним виконавцем керуючись ст.ст. З, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої згідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» рекомендованою кореспонденцією направлено сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

В процесі здійснення виконавчого провадження боржником неодноразово надавалися державному виконавцю копії квитанцій про сплату аліментів. Так згідно розрахунку заборгованості від 01.11.2021 року, що міститься у матеріалах виконавчого провадження, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.11.2021 року складає суму 1419,35 грн.

Таким чином, останній платіж, про який боржником було проінформовано державного виконавця, було здійснено 04.10.2021 року.

31.01.2024 року державним виконавцем відповідно до п.14 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» на адресу боржника було надіслано виклик державного виконавця, за яким він мав з`явитись 09.02.2024 на 09 год. 00 хв. та до виклику було додано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.01.2024 згідно якого сума заборгованості складає 105 714,35 грн., однак за викликом боржник не з`явився та не надав підтверджуючі документи про сплату аліментів, а конверт з викликом повернувся до виконавчої служби.

У відзиві вказано на те що законом зобов`язано саме боржника повідомляти державного виконавця про сплату аліментів. Відтак, у зв`язку з неявкою боржника до відділу на зазначену дату і відсутністю у державного виконавця документального підтвердження факту сплати аліментів останнім, 19.02.2024 року державним виконавцем керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про арешт коштів боржника на загальну суму заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 147 730,14 грн., яку шляхом накладення КЕП надіслано до 24 банків, що підключені до системи Автоматизованого арешту коштів боржників.

Таким чином, як вказано у відзиві, при винесенні постанови про арешт коштів боржника державний виконавець, не маючи підтвердження сплати аліментів боржником, діяла в межах Закону та наданих їй повноважень.

Разом із тим, у відзиві вказано на те, що 21.02.2024 року боржник ОСОБА_1 надав до Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву до якої додав копії квитанцій про сплату аліментів та просив надати йому довідку-розрахунок про наявність (відсутність) заборгованості щодо сплати аліментів станом на 19.02.2024 року.

30.01.2024 року, на письмову вимогу стягувана, державний виконавець здійснила розрахунок індексації аліментів за 2021 та 2022 роки. Але 09.02.2024 року, на підставі п. 1 статті 71 Закону України « Про виконавче провадження», державний виконавець скорегувала розрахунок індексації аліментів від 30.01.2024 року та виключила індексацію розміру аліментів за 2021 рік, так як визначення розміру аліментів судом відбулося у грудні 2020 року. Таким чином, діючим розрахунком індексації аліментів є розрахунок за 2022 рік ( розрахунок додано до відзиву на скаргу).

22.02.2024 року державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів враховуючи долучені до матеріалів виконавчого провадження боржником 21.02.2024 року копії квитанцій про сплату аліментів. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 22.02.2024 року становила 17 379,15 грн., про що боржника було повідомлено письмово.

08.03.2024 року боржник звернувся до Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, в якій просив здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів з врахуванням нових доданих квитанцій та просив в довідці розрахунку вказати заборгованість по сплаті аліментів станом на 19.02.2024 року та на 08.03.2024 року відповідно.

12.03.2024 року державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з врахуванням квитанцій наданих боржником із заявою від 08.03.2024 року, так згідно розрахунку заборгованості від 12.03.2024 року заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.03.2024 року - відсутня.

У відзиві із покликанням на п. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» вказано на те, що окрім наведених у вказаній нормі підстав у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Крім того, зазначено, що боржником не сплачено індексації аліментів. Відтак, враховуючи вищевикладене, відсутні законні підстави для зняття арешту з коштів боржника.

Окрім того, у відзиві із покликанням на ч.ч.1 та 2 ст. 184 СК України, ч.ч.1,2 ст. 2 , ч.ч.1-4 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року, Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (п. 104 та Додаток №1), постанови Верховного Суду України від 06.11.2013 №6-113цс13, ВС від 31.08.2022 у справі №686/5088/20, п. 11 Порядку №1078, зазначає, що базова величина складає розмір аліментів визначений рішенням суду, а не в межах прожиткового мінімуму встановленого для відповідних демографічних та соціальних груп населення, як це вказано боржником.

Окрім того у відзиві зазначено, що 30.01.2024 року, на письмову вимогу стягувача, державний виконавець здійснила розрахунок індексації аліментів за 2021 та 2022 роки. Але 09.02.2024 року, на підставі п. 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець скорегувала розрахунок індексації аліментів від 30.01.2024 року та виключила індексацію розміру аліментів за 2021 рік, так як визначення розміру аліментів судом відбулося у грудні 2020 року. Таким чином, діючим розрахунком індексації аліментів є розрахунок за 2022 рік ( розрахунок додається).

Так, враховуючи всі вищенаведені обставини, та керуючись нормами ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень та іншими нормативно-правовими актами, головний державний виконавець М. Созанська, просить винести рішення, яким відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Заявник в судове засідання не з`явився про дату та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, згідно наявної в матеріалах справи заяви, просить розглядати справу за його відсутності.

Представник Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на розгляд скарги не з`явилася, повідомлялася належним чином, заяв не подавав. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило на адресу суду.

Головний державний виконавець на розгляд скарги не з`явилася, повідомлялася належним чином , заяв не подавав. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило на адресу суду.

Стягувач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася про дату та час розгляду скарги повідомлявся у встановленому порядку, заяв та клопотань не подавала.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши всі наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку:

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Відповідно до ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"(ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що 06.10.2021 року на виконання до Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов виконавчий лист № 308/13707/20 виданий 13.08.2021 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з 21.12.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Відомості по виконавчому провадженні занесені до Автоматизованої системи виконавчого провадження за № 67049335. 07.10.2021 року державним виконавцем керуючись ст.ст. З, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої згідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» рекомендованою кореспонденцією направлено сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

Зі змісту відзиву головного державного виконавця вбачається, що в процесі здійснення виконавчого провадження боржником неодноразово надавалися державному виконавцю копії квитанцій про сплату аліментів.

При цьому сам державний виконавець зазначає, що останній платіж, про який боржником було проінформовано державного виконавця, було здійснено 04.10.2021 року.

31.01.2024 року державним виконавцем відповідно до п.14 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» на адресу боржника було надіслано виклик державного виконавця, за яким він мав з`явитись

09.02.2024 року о 09.00 год. щодо надання пояснень з приводу виникнення заборгованості зі сплати аліментів або надання підтверджуючих документів про сплату. До виклику було додано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.01.2024 року згідно якого сума заборгованості складає 105 419,35 грн. Боржник на зазначену дату до відділу не з`явився, підтверджуючі документи про сплату аліментів не надав, окрім того 29.02.2024 року конверт з викликом повернувся до Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з відміткою «закінчення встановленого терміну зберігання».

Слід окремо зазначити, що відповідно до абз.2 ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

У матеріалах справи відсутні відомості щодо вчинених виконавцем дій в період з 07.10.2021 по 31.01.2024, пов`язаних з примусовим виконанням рішення суду про стягнення аліментів.

Натомість за твердженням ОСОБА_1 , про постанову головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської М.Г. від 19 лютого 2024 року за виконавчим провадженням №67049335 в межах 146730,14 грн. якою накладено арешт на його банківські рахунки, він дізнався 19.02.2024, та відповідно йому стало відомо про наявність заборгованості.

20.02.2024 від свого представника ОСОБА_3 ОСОБА_1 , дізнався про нараховану індексацію по аліментам за 2021 рік на суму 4807, 36 грн. та за 2022 на суму 12769,56 грн. на підставі заяви стягувача.

Вказане свідчить про те, що фактично боржника не було проінформовано про здійснення розрахунку заборгованості по аліментам та індексації. Доказів на спростування доводів скаржника суду не надано.

Згідно матеріалів справи Головним державним виконавцем при здійсненні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 31.01.2024 було вказано на наявність у ОСОБА_1 , як заборгованості зі сплати аліментів, а також здійснено розрахунок (заборгованість) суми індексації, що включав період за 2021 та 2022 роки.

Згідно ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачене у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

Отже, згідно Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний проводити стягнення аліментів з врахуванням індексації.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103% (абзац другий пункту 11 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Згідно з частинами 1, 3, 4, 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

При цьому, у відповідності до частини 13 приведеної статті, довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», яка регламентує оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні строки розгляду скарги визначені ст. 449 ЦПК України.

При цьому, згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2021 року ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4000 /чотири тисячі/грн. щомісячно, починаючи з 21 грудня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Ухвалено також, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Як вбачається з доданого до матеріалів скарги розрахунку індексації по аліментам від 30.01.2024 року №67049335 Головним державним виконавцем при здійсненні такого розрахунку суми індексації, було включено період з 01.01.2021 року по грудень 2021 року, та період з 01.01.2022 року по грудень 2022 року.

З матеріалів справи вбачається, що у розрахунку від 30.01.2024 дійсно державним виконавцем вказано суми індексації 4807,36 грн. за період з 01.2021 по 12.2021 та 12 769,56 грн. за період з січня 2022 по грудень 2022.

Тобто вказаний розрахунок суми індексації від 30.01.2024 року, був здійснений в порушення вимог п. 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виключав у себе індексацію розміру аліментів за 2021 рік, незважаючи на те, що за рішенням суду стягненню підлягали аліменти починаючи з 21 грудня 2020 року.

Вказані порушення державного виконавця є суттєвими та такими, що призвели до неправильного розрахунку індексаційних виплат по аліментах у виконавчому провадженні.

Поряд з цим, щодо доводів скарги про невірну базову величину нарахування індексації аліментів, суд вважає такі необґрунтованими.

Так, ОСОБА_1 , вказує на те, що нарахування індексації проводилось з базової величини 4000 грн., тобто з розміру аліментів, визначених рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26.04.2021.

При цьому, згідно п.4 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення в межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Заявник зазначає, що ці показники, на його думку, повинні були враховуватись при обчисленні індексації.

Індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку № 1078.

Відповідно до частин першоїчетвертої статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (у редакції, чинній до 24 грудня 2015 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01 січня 2016 року) у частині першій статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» величину «101» замінено величиною «103».

Отже, з правового аналізу статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» можна зробити висновок, що індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, проводиться лише у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 101 відсоток до 01 січня 2016 року, з 01 січня 2016 року така індексація проводиться у разі перевищення 103 відсотки.

При цьому, з огляду на Порядок проведення індексації грошових доходів населення, зокрема, Додаток 1 "Приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації" до Порядку, індексація проводиться щомісячно (колонка "Величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації" у таблиці Додатку 1), починаючи з місяця, у якому величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації і подальша зміна розміру індексації відбувається у разі, коли індекс споживчих цін наростаючим підсумком знову перевищить поріг індексації. ( Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 серпня 2022 року у цивільній справі №686/5088/20, провадження №61-18580св21).

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 104 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти.

Таким чином, державний виконавець повинен обчислювати індекс інфляції шляхом наростаючого підсумку, починаючи з місяця встановлення розміру аліментів.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з абзацом другим пункту 4 Порядку № 1078 оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Приклад обчислення суми індексації грошових доходів громадян наведено у додатку 2 Порядку № 1078.

Відповідно до ст. ст. 1, 2, 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягає розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Як вбачається з розрахунку індексації по аліментам від 30.01.2024 року №67049335 Головний державний виконавець при здійсненні такого розрахунку в частині визначення суми розміру аліментів з якого розраховувалася індексація керувався Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» зі змінами внесеними Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що набув чинності 01 січня 2016 року, Правилами обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078), а також враховував позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31 серпня 2022 року по справі № 686/5088/20 (провадження № 61-18580св21), в якій Верховний Суд роз`яснив, як правильно розрахувати суму індексації аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі та вказав алгоритм для розрахунку суми індексації аліментів відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку N 1078, тому суд приходить до висновку про безпідставність доводів заявника в частині врахування прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення при проведенні щомісячної індексації аліментів, визначених рішенням суду в твердій грошовій сумі.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця в частині включення в розрахунок суми індексації період за 2021 рік, є неправомірними, а тому скарга в частині визнання неправомірними дії головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської М.Г. щодо визначення розміру індексації аліментів у виконавчому провадженні №60085364 за 2021 - суму 4807, 36 та за 2022 рік 12769, 56 грн., який зафіксовано у розрахунку індексації по аліментам від 30.01.2024 за №67049335 підлягає до задоволення.

Щодо вимоги заявника про зобов`язання головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанську М.Г. провести повторний розрахунок індексації аліментів за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2021 у справі №308/13707/20 за виконавчим провадженням №67049335 відповідно до закону суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки, здійснення розрахунків заборгованості по аліментах (індексації аліментів) відноситься до повноважень державного виконавця, з метою не порушення дискреції державного виконавця, суд не вправі здійснювати такий розрахунок, підміняючи інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження державного виконавця (державної виконавчої служби) щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до їх компетенції, однак задля усунення порушеного права скаржника, суд визнає невірним розрахунок державного виконавця, та зобов`язує державного виконавця здійснити вказаний розрахунок повторно, з чітким дотриманням норм законодавства та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 та усунути виявлені судом недоліки.

Поряд з цим, суд враховує, що станом на день розгляду справи, як і день надходження поштовим зв`язком до суду поданої скарги, державним виконавцем було здійснено повторний розрахунок індексації аліментів.

Так, у відзиві головним державним виконавцем Ужгородського відділу ДВС у Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вказано на те, що 08.03.2024 року боржник звернувся до Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, в якій просив здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів з врахуванням нових доданих квитанцій та просив в довідці розрахунку вказати заборгованість по сплаті аліментів станом на 19.02.2024 року та на 08.03.2024 року відповідно.

12.03.2024 року державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з врахуванням квитанцій наданих боржником із заявою від 08.03.2024 року, так згідно розрахунку заборгованості від 12.03.2024 року заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.03.2024 року відсутня.

Окрім того, 30.01.2024 року, на письмову вимогу стягувача, державний виконавець здійснила розрахунок індексації аліментів за 2021 та 2022 роки. Але 09.02.2024 року, на підставі п. 1 статті 71 Закону України « Про виконавче провадження», державний виконавець скорегувала розрахунок індексації аліментів від 30.01.2024 року та виключила індексацію розміру аліментів за 2021 рік, так як визначення розміру аліментів судом відбулося у грудні 2020 року. Таким чином, діючим розрахунком індексації аліментів є розрахунок індексації аліментів за період 2022 року.

Вказаний розрахунок індексації аліментів за період 2022 року було долучено до матеріалів відзиву.

Окрім того суд враховує, що звернувшись до суду із даною скаргою ОСОБА_1 , просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської М.Г. щодо визначення розміру індексації аліментів у виконавчому провадженні №60085364 за 2021 - суму 4807, 36 та за 2022 рік 12769, 56 грн., який зафіксовано у розрахунку індексації по аліментам від 30.01.2024 за №67049335.

З вимогами про визнання неправомірними дії головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської М.Г. щодо визначення розміру індексації аліментів у виконавчому провадженні №60085364 згідно розрахунок індексації аліментів за період 2022 року не звертався.

Оскільки такий розрахунок індексації аліментів за 2022 рік не є предметом оскарження у даному провадженні, суд не надає йому оцінку стосовно правильності проведеного розрахунку, разом з тим, в даному судовому засіданні було встановлено, що дії державного виконавця Созанська М.Г. у виконавчому провадженні № 67049335 призвели до неправильного обрахунку індексації по аліментам від 30.01.2024 за №67049335 та відповідно заборгованості, в тому числі що стало підставою для накладення арешту на майно боржника в певній сумі, тому суд вважає необхідним визнати такі дії неправомірними, а в цій частині зобов`язання державного виконавця органу державної виконавчої служби здійснити повторний розрахунок індексації аліментів без задоволення.

Щодо вимог заявника про зобов`язання головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанську М.Г. зняти арешт з грошових коштів/електронних коштів, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, який накладений відповідно до Постанови головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської М.Г. про арешт коштів боржника від 19.02.2024 року за виконавчим провадженням №67049335 суд зазначає наступне.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (ч. 4 ст. 19 Закону «Про виконавче провадження»).

Всі дії державного виконавця, включаючи дії щодо винесення постанов, передбачені Законом «Про виконавче провадження» та Інструкцією № 512/5, мають вчинятися державним виконавцем на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону в межах виконавчого провадження, яке знаходиться на виконанні у державного виконавця.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» дії державного виконавця щодо виконання судового рішення по стягненню аліментів можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Нормою п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом № 1404-VIII, так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5(далі - Інструкція).

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону № 1404-VIII у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Якщо у заяві про відкриття виконавчого провадження не зазначено майно боржника та/або його кошти на рахунках у банківських установах, то відповідно до статті 36 Закону № 1404-VIII розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Частиною першою статті 48 Закону № 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (частини третя та четверта статті 56 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частиною 4 вказаної статті Закону наведені підстави, за наявності яких виконавець самостійно знімає арешт з усього майна (коштів) боржника або його частини. Такими підставами є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч. 6 ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені п. 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, зі змісту вищевказаних норм права слідує, що арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до статті 18 Закону № 1404-VIII та розділу VIII Інструкції.

Аналіз вище зазначених норм дає підстави для висновку, що державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкриті після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.

Згідно долученої до матеріалів скарги постанови про арешт коштів боржника від 19.02.2024 року державним виконавцем, керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 на загальну суму заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 147 730,14 грн., яку шляхом накладення КЕП надіслано до 24 банків, що підключені до системи Автоматизованого арешту коштів боржників.

Як вбачається зі змісту відзиву на подану скаргу, така заборгованість включала в себе також суми згідно неправильно розрахованої індексації по аліментам від 30.01.2024 за №67049335 та відповідно заборгованості в цілому.

Державний виконавець вказує, що 21.02.2024 року боржник ОСОБА_1 надав до Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву до якої додав копії квитанцій про сплату аліментів та просив надати йому довідку-розрахунок про наявність (відсутність) заборгованості щодо сплати аліментів станом на 19.02.2024 року.

22.02.2024 року державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів враховуючи долучені до матеріалів виконавчого провадження боржником 21.02.2024 року копії квитанцій про сплату аліментів. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 22.02.2024 року становила 17 379,15 грн., про що боржника було повідомлено письмово.

08.03.2024 року боржник звернувся до Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, в якій просив здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів з врахуванням нових доданих квитанцій та просив в довідці розрахунку вказати заборгованість по сплаті аліментів станом на 19.02.2024 року та на 08.03.2024 року відповідно.

12.03.2024 року державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з врахуванням квитанцій наданих боржником із заявою від 08.03.2024 року, так згідно розрахунку заборгованості від 12.03.2024 року заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.03.2024 року - відсутня.

Згідно відзиву на скаргу сума боргу ОСОБА_1 за виконавчим провадженням, складається з суми індексації та становить 12 769,56 грн., а заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Таким чином у постанові про накладення арешту на майно боржника від 19.02.2024, вказано суму що включає у себе: нараховану заборгованість по сплаті аліментів (яка фактично була сплачена до винесення постанови про арешт) та помилково обчисленої суми індексації по аліментам від 30.01.2024.

Наявність на примусовому виконанні судового рішення не є достатньою підставою для накладення арешту на майно боржника. Арешт, відповідно до положень ст. 56 Закону України Про виконавче провадження, на майно боржника накладається лише у разі наявності підстав. Зокрема підставою може бути заборгованість зі сплати періодичних платежів (аліментів).

Згідно п.п. 1,8 ст. 2 закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права та співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

При цьому, суд зазначає, що державним виконавцем не долучено підтвердження того, що повідомлення про виникнення обов`язку сплати індексації та наявності нарахованої заборгованості у розмірі 146730,14 грн. було отримано боржником, такі докази державним виконавцем суду не додано.

Зазначене свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно скаржника в сумі боргу 146730,14 грн.

Крім цього, згідно п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, зокрема, є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу II Наказу Міністерства Юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Звертаючись до суду з даною скаргою ініціатор звернення не ставив вимог про оскарження постанови про накладення арешту на майно боржника від 19.02.2024 в межах виконавчого провадження, та не заявляв вимог про визнання дій чи бездіяльності головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанською М.Г. в частині ухвалення постанови про арешт коштів боржника від 19.02.2024 року за виконавчим провадженням №67049335 неправомірними.

Ініціатор звернення заявив виключно похідну вимогу від визнання рішення, дії чи бездіяльність неправомірними , а саме про зобов`язання усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У постанові Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 712/11457/19, провадження № 61-2986св24, зазначено, що відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави вимог, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Таким чином, суд не може вийти за межі заявлених вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет заявлених вимог.

Тому суд приходить до висновку що в цій частині слід залишити скаргу без задоволення, що не перешкоджає заявнику зверненню до суду в порядку передбаченому Розділом VII ЦПК України до суду.

Отже, підлягають задоволенню вимоги скарги про визнання неправомірними дії головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської М.Г. щодо визначення розміру індексації аліментів у виконавчому провадженні №60085364 за 2021 - суму 4807, 36 та за 2022 рік 12769, 56 грн., який зафіксовано у розрахунку індексації по аліментам від 30.01.2024 за №67049335.

Так, відповідно до ч.1,2 ст. 450 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, проаналізувавши всі зібрані по справі докази і визначені відповідно до них правовідносини, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.447,450,451 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними, де орган чи посадова особа рішення чи дії якої оскаржуються: Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, головний державний виконавець Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської Марини Григорівни та стягувач за виконавчим провадженням: ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської М.Г. щодо визначення розміру індексації аліментів у виконавчому провадженні №60085364 за 2021 - суму 4807, 36 та за 2022 рік12769, 56 грн., який зафіксовано у розрахунку індексації по аліментам від 30.01.2024 за №67049335.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2ст.358 ЦПК України.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош