Номер провадження: 22-ц/813/6707/24
Справа № 523/4145/24
Головуючий у першій інстанції Далеко К. О.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Радулова Валерія Володимировича

на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 червня 2024 року, ухвалене Суворовським районним судом м. Одеси у складі: судді Далеко К.О. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що 08 вересня 2023 року між сторонами укладено шлюб, про що Любашівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) 08 вересня 2023 року складено актовий запис № 142 та видано свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 08 вересня 2023 року. Неповнолітніх дітей не має.

На даний час сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не отримують. Подальше спільне життя і збереження не можливе.

Позивачка вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються доволі довго, а спроби примирення між сторонами минулому не принесли жодних результатів, позивачка просила суд розірвати шлюб, що був укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 .

Від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить зупинити провадження, надавши шестимісячний строк на примирення.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28 червня 2024 року відмовлено у клопотанні представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Радулова В.В. про призначення подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строку для примирення.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 червня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08 вересня 2023 року Любашівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 142.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Радулова В.В. подав апеляційну скаргу, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Вказує, що суд першої інстанції визнав обов`язковою явку в судове засідання позивача і відповідача, 28.06.2024 в судове засідання в результаті хвороби відповідач не зміг з`явитися, надав клопотання про відкладення, у задоволенні якого судом було відмовлено, в результаті чого він не був особисто почутий.

ОСОБА_2 вважає за можливе зберегти сім`ю, а сам позов і підтвердження вимог у судового засіданні є лише тиск з боки доньки ОСОБА_1 , яка змусила свою мати підтримувати позов, який був складений за угодою про надання адвокатських послуг №23/1 від 28.02.2024, укладений між адвокатським об`єднанням «Захист» та ОСОБА_4 . Документів, які б підтверджували повноваження ОСОБА_4 діяти в інтересах ОСОБА_1 , не надано.

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, в установленому законом порядку, оскільки йог представник повістку отримав 31.10.2024 20:00:19 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 73).

Позивач ОСОБА_1 , належно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.74), до судового засідання не з`явилася.

Вказане відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 08 вересня 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, про що 08 вересня 2023 року складено відповідний актовий запис № 142 Любашівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Вказане підтверджено наявною у справі копією свідоцтва про шлюб, виданим Любашівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) 08 вересня 2023 року серії НОМЕР_1 08 вересня 2023 року.

Підставою розірвання шлюбу є те, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, позивач не має наміру поновлювати сімейні відносини та категорично заперечує проти їх продовження, фактично проживає однією сім`єю з іншим чоловіком, подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу є не можливим.

Переглядаючи рішення суду за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 СК України).

За змістом статей 111,112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що розумність строків розгляду справи судом є однією з основних засад цивільного судочинства.

Частиною сьомою статті 240 ЦПК України визначена можливість суду у справі про розірвання шлюбу суд зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Водночас, у пункті 4 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадженняу справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуваннюстатті 111 СК Українита вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

У справі, що переглядається, встановлено, що позивачка у судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу та категорично заперечувала проти надання строку для примирення, зазначила, що відповідач поїхав від неї до м. Одеси одразу ж після реєстрації шлюбу і більше не повертався, вона фактично наразі проживає з іншим чоловіком. Спільних дітей у сторін не має.

У зв`язку з тим, що позивачка не бажає проживати в шлюбі з відповідачем, а збереження шлюбу суперечить її інтересам, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вимоги позивачки про розірвання шлюбу обґрунтовані і знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Відповідачем не наведено обставин та не надано відповідних доказів щодо вжиття ним активних дій для збереження родини, оскільки таке покладено на нього як на сторону, яка заявляє про можливість збереження родини.

Підсумовуючи наведене та враховуючи усі встановлені у справі обставини, конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (ст. 51 Конституції України), право особи припинити шлюбні відносини та недопущення примушування до збереження шлюбних відносин (ч. 1 ст. 24, ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України), оскільки сторони однією сім`єю не проживають, проти чого не заперечує і відповідач, і позивачка не має наміру та бажання зберегти шлюб з відповідачем подальше сумісне проживання сторін і збереження їхнього шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача, тому апеляційний суд вважає вірним та обґрунтованим висновок суду про задоволення позову.

Довід апеляційної скарги, що суд першої інстанції 28.06.2024 відмовив у клопотанні представнику відповідача про відкладення у зв`язку з хворобою відповідача, в результаті чого, останній не був особисто в судовому засіданні почутий, не вказують на порушення судом норм процесуального права, а відтак і не є підставою для скасування рішення суду.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на 23 квітня 2024 року, розгляд справи відкладено на 12 червня 2024 року.

Ухвалою суду від 12 квітня 2024 року за участю представника відповідача, занесеною до протоколу судового засідання, визнано явку сторін обов`язковою, оскільки є сумніви щодо подання позову позивачкою.

В подальшому, 28 червня 2024 року у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Радулов В.В. просив відкласти розгляд справи у зв`язку із хворобою відповідача. Вказане клопотання залишено без задоволення.

Розглядаючи справу за відсутності відповідача, суд взяв до уваги, що позивачка, яка з`явилась до судового засідання, підтримала позовні вимоги. Крім того, справа перебуває у провадженні суду 4 місяці, два рази суд відкладав розгляд справи, у судовому засіданні був присутній представник відповідача, при цьому судом не було встановлено тих питань та обставин, які б мали важливе значення для розгляду справи і на які би не зміг відповісти представник відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Натомість, зміст поняття «бути почутим судом» має на увазі отримати відповіді на всі свої аргументи, що і мало місце в даному випадку.

Посилання на позбавлення відповідача особисто взяти участь у судовому засіданні через хворобу, що судом не враховано, також спростовується доказами, які надані самим відповідачем, який згідно медичної документації проходив певні обстеження планово.

Щодо повноважень представника позивачки на подання позову, то колегія суддів бере до уваги, що відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій надано законом право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (само представництво) та (або) через представника.

Частиною 1 статті 64 ЦПК України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальна права та обов`язки.

Отже, права та інтереси відповідача представляв адвокат, який безпосередньо брав участь у судовому засіданні, а сам відповідач реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в заяві по суті справі у відзиві на позовну заяву та його інтереси були забезпечені участю у розгляді справи повноважним представником.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що позов складений за угодою про надання адвокатських послуг №23/1 від 28.02.2024 укладений між адвокатським об`єднанням «Захист» та ОСОБА_4 , а документів, які б підтверджували повноваження Нікул О.Г. діяти в інтересах ОСОБА_1 , не надано, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1ст. 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (ч. 4ст. 62 ЦПК України).

За змістом ч. 1ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Із матеріалів справи убачається, що позовна заява про розірвання шлюбу від імені ОСОБА_1 подана та підписано адвокатом Мазурик З.Я. На підтвердження своїх повноважень адвокатом надано вищезазначений ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 у Суворовському районному суді м. Одеси серії ВН № 1310642 від 04 березня 2024 року, виданий на підставі договору про надання правової допомоги №23/1 від 28 лютого 2024 року (а.с.1-2, 8), що свідчить про подання позову від імені ОСОБА_5 особою, яка мала повноваження на ведення цієї справи.

Заявляючи в позовній заяві про відшкодування позивачці судових витрат на правничу допомогу, позивачка надала суду: договір про надання правничої допомоги від 28 лютого 2024 року № 23/1, який укладений між адвокатським об`єднанням «Захист» в особі голови - адвоката Зачепіло О.В. та ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої ОСОБА_4 . Проте, цей договір стосується питання ухвалення рішення судом щодо розподілу витрат на правову допомогу, а не представництва, яке згідно ч. 4 ст. 62 ЦПК України в даному випадку підтверджено ордером.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що помилкові доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Радулова Валерія Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексу постанови - 03 грудня 2024 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

О.Ю. Карташов