УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді - Тесленко І. О.,

за участю секретаря судового засідання - Бережної С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Солом?янського відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Саковича Станіслава Юрійовича про розшук боржника, -

встановив:

У червні 2024 року до Солом?янського районного суду м. Києва надійшло подання старшого державного виконавця Солом?янського відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Саковича Станіслава Юрійовича про розшук боржника ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 760/21166/15-ц від 07 лютого 2020 року, виданого Солом?янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів (заробітку), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Згідно виконавчого документа боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно повідомлення стягувача боржник за вказаною адресою насправді не проживає. Державним виконавцем направлялися електронні запити до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб, про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями. Направлялися запити до Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які отримують пенсії, про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно - правовими договорами, про останнє місце роботи. Заборгованість по аліментах станом на 04 червня 2024 року становить 547 273 грн. 57 коп.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, про розгляд справи судом повідомлявся, до суду надав заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Боржник в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду подання, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно - процесуального законодавства.

Судом встановлено, що 09 квітня 2020 року старшим державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мірошником О.В. на підставі заяви ОСОБА_3 про примусове виконання рішення та виконавчого листа винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів (заробітку), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 8).

Старшим державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішення, зокрема направленні запити до Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України, Міністерства внутрішніх справ.

З постанов державного виконавця від 09 квітня 2020 року про арешт коштів боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, вбачається, що боржником являється ОСОБА_2 .

З повідомлення державного виконавця від 12 травня 2022 року вбачається, що до Єдиного реєстру боржників внесено боржника ОСОБА_1 (а.с. 13).

07 липня 2023 року державним виконавцем винесено ряд постанов на боржника ОСОБА_2 , а саме: про арешт коштів боржника, про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та про арешт майна боржника (а.с. 14 -15).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно до п. 1 ч. 2 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII, державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Положеннями ч. 5 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII, встановлено, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII, вбачається, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно з положеннями п. 27 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VIII, поліція здійснює розшук боржника чи дитини у виконавчому провадженні у випадках, передбачених законом або рішенням суду.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, з метою гарантування необхідного балансу між законністю, легітимною метою і необхідністю в демократичному суспільстві, для застосування до особи обмеження її прав державному виконавцю слід довести суду, що ним вчинено всі необхідні дії для належного виконання рішення суду та встановлення дійсного місця проживання (перебування) боржника.

У розумінні ст. ст. 12, 13 ЦПК України тягар доказування викладених в поданні обставин лежить саме на державному виконавці, що здійснює примусове виконання рішення суду, та оскільки він є учасником справи з розгляду вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року

№ 1404-VIII, передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 18.03.2019 року по справі № 21/303-08 висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника та його майна може бути обґрунтований лише тоді, коли виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату. В процесі примусового виконання рішень, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому, виконавець під час здійснення виконавчого провадження наділений досить широким колом повноважень, які визначені ч. 3 ст. 18 Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі правом на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Тобто, перш ніж звертатися до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, виконавець самостійно вживає заходів щодо встановлення місця проживання боржника.

Підставою для звернення виконавця до суду з поданням про розшук боржника, є відсутність відомостей про місце перебування та проживання боржника - фізичної особи. Виконавцем здійснюється перевірка місця проживання боржника, місця реєстрації якщо вони відрізняються. Про встановлення факту відсутності боржника за місцем реєстрації (проживання) складається акт. Додатково здійснюється перевірка майнового стану, надсилаються запити про встановлення факту працевлаштування та отримання доходів. Виходячи із зазначених норм, суд зобов`язаний перевірити, які саме заходи вчинені державним виконавцем для виконання рішення суду, і чи вчинялись вони взагалі, а також перевірити достовірність інформації виконавця щодо неможливості встановити місце проживання чи перебування боржника. Суд може прийняти рішення про розшук боржника тільки в разі, якщо особі, що здійснює виконавче провадження, не відоме місце проживання, перебування, місцезнаходження боржника, зокрема вжитими державним виконавцем заходами не виявлено таку особу за місцем її реєстрації, проживання, роботи, навчання, тощо.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що звернення державного виконавця до суду із поданням про розшук боржника повинно бути доведено відповідними документами, що підтверджують підстави та наявність невиконаного виконавчого провадження з вини боржника.

В матеріалах справи відсутні документальні докази того, чи отримував боржник постанову про відкриття виконавчого провадження, документи виконавчого провадження та виклики до державного виконавця за період здійснення виконавчого провадження, акти про відсутність боржника за місцем реєстрації / проживання.

Отже, суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що державним виконавцем вживались дії для належного повідомлення боржника про необхідність з`явитись до державного виконавця, що боржник отримував чи відмовлявся від отримання викликів, а також, що боржник ухилявся від такої явки.

Більше того, матеріали виконавчого провадження, які долучені до подання про оголошення розшуку боржника не містять даних стосовно звернення державного виконавця до Державної міграційної служби України з метою отримання інформації щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки з моменту розгляду справи № 760/21166/15-ц сплив тривалий проміжок часу і ОСОБА_1 міг змінити місце реєстрації.

В матеріалах виконавчого провадження, які долучені до подання про оголошення розшуку боржника також відсутні запити для встановлення того, чи перетинав боржник кордон, чи не відбуває він покарання, до органів державної реєстрації актів цивільного стану щодо внесення змін у будь - які актові записи боржника з метою перевірки факту смерті, зміни прізвища. Державним виконавцем не зазначено, які саме проведені дії на встановлення наявності майна у боржника, чи здійснено інші додаткові перевірки інформації про майно боржника, що міститься в базах даних і реєстрах. Доказів, що підтверджують здійснення таких заходів, до подання не додано.

Також, матеріали справи не містять доказів вжиття державним виконавцем всіх можливих заходів щодо встановлення місця перебування боржника, зокрема звернення у порядку ст. 438 ЦПК України з поданням про привід боржника і, відповідно, не надано відповідних матеріалів органів поліції щодо наявності чи відсутності боржника за місцем проживання.

Таким чином, з досліджених доказів вбачається, що державним виконавцем не було здійснено всіх можливих заходів щодо встановлення фактичного місця проживання (перебування) боржника, а також не надано будь - яких об`єктивних доказів ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань.

Крім того, в заяві про розшук боржника державний виконавець не вказує, якому органу необхідно доручити виконання ухвали про розшук боржника.

Встановлені обставини не дають суду підстав дійти висновку про те, що державний виконавець позбавлений можливості встановити дійсне місце проживання (перебування) боржника на даний час та вжив усіх можливих та доступних йому заходів примусового виконання рішення, відповідно звернення державного виконавця до суду з даним поданням є передчасним.

Суд зважає на те, що розшук боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мають бути досягнуті при відповідному втручанні у права особи.

Таким чином, на переконання суду на час розгляду подання відсутні передбачені законом підстави для оголошення розшуку боржника, зважаючи на що у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, ст. ст. 260, 438 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні подання старшого державного виконавця Солом?янського відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Саковича Станіслава Юрійовича про розшук боржника, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали суду складено 08 серпня 2024 року.

Суддя О. І. Тесленко