Провадження № 6/752/552/24
У Х В А Л А

іменем України

31.10.2024 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Данілова Т.М. з участю секретаря Солодовник Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, заінтересована особа - ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

у липні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Авторгов А.М. звернувся у суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа. В обгрунтування подання зазначає, що боржник ухиляється від виконання зобов"язань, покладених на неї судовим рішенням.

В судовому засіданні приватний виконавець підтримав подання та просив задовольнити подання.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 також просила задовольнити подання приватного виконавця, зазначивши, що відповідач не сплачує заборгованість.

Представник боржника ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення подання, зазначивши, що ОСОБА_1 з 25.04.2024 року знаходиться за межами території України. На момент відкриття виконавчого провадження (13.06.2023 р.) та на момент виклику приватним виконавцем (18.10.2023 р.) боржник не перебувала на території України. Вона не вчиняла дії, спрямовані на ухилення від виконання судових зобов"язань, оскільки її виїзд з України не був пов"язаний з відкриттям виконавчого провадження.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до норм ЦПК України та Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» (стаття 6 вказаного Закону) одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням виконавця лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником, за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Тобто, за змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, що примусово виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, ч. 3 ст. 441 ЦПК України передбачає, що такий захід забезпечення виконання судового рішення, як тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України щодо особи, яка ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням та на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

З матеріалів справи вбачається і встановлено судом, що постановою Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року частково задоволено позов ОСОБА_2 . Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму 10 000 доларів США, 39 328 грн. за період з 26 вересня 2016 року по 25 серпня 2021 року процентів за весь час користування чужими грошима. (а.с. 188 т. 1)

08 червня 2023 року на підставі вказаного судового рішення Голосіївським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист № 752/21809/21.

Постановою від 13 червня 2023 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києаа Авторгова А.М. відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 752/21809/21. Боржника зобов2язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови (вих. №2893) направлено боржнику на адресу, вказану у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 . (поштовий трек-номер 710). 21 серпня 2023 року вказана постанова повернута на адресу приватного виконавця із позначкою "за закінченням терміну зберігання".

Згідно зі ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" боржник вважається повідлмленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Також про обізнаність боржника про існування виконавчого провадження свідчать її заяви від 11 липня 2023 року та 03 серпня 2023 року, які містять посилання на номер виконавчогопровадження, датуйого відкриття, особу стягувача та боржника.

Таким чином, боржниці відомо про наявність відносно неї відкритого виконавчого провадження.

18 жовтня 2023 року на адресу боржника, яка зазначена у виконавчому документі та її заявах, направлено виклик приватного виконавця за №5045 від 18.10.2023року з вимогою з"явитися до виконавця 01.11.2023 року рекомендовним поштовим відправленням на адресу, яка вказана у виконавчому документі: АДРЕСА_1 . (поштове відправлення №874). 21. 21 листопада 2023 року вказаний виклик повернуто на адресу приватного виконавця із позначкою "за закінченням терміну зберігання".

Постановою від 13 серчня 2023 року приватного виконавця накладено арешт на бошти боржника та надіслано до всіх банківських установ.

Згідно відповіді у боржника наявні відкриті карткові рахунки в АТ "Універсал Банк" та АТ КБ "Приватбанк". Арешт накладено, проте на рахунках недостатньо коштів.

Згідно відповіді МВС за боржником рухоме майно не зареєстровано.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна, відомості щодо майна, що належить боржниці, відсутні.

Згідно відповіді Державної міграційної служби УКраїни керівником боржника оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 23 червня 2028 року органом видачі 8032.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України в період з 13.06.2023 року по 01.07.2024 року боржник перетинала державний кордон України, зокрема

- 05 квітня 2024 року в"їхала на територію України,

- 25.04.2024 року виїхала з території України.

Звертаючись у суд з поданням, приватний виконавець, зазначає, що у боржника наявні кошти на закордонні подорожі, які не спрямовуються на погашення заборгованості за судовим рішенням.

Суд погоджується з такими доводами приватного виконавця і вважає, що в діях боржника ОСОБА_1 вбачається ухилення від виконання зобов"язань, покладених на неї судовим рішенням.

Рішення суду боржником не виконано. Залишок заборгованості по ВП НОМЕР_3 станом на 31.07.2024 року становить 11 000 доларів США та 35 403,53 грн.,з яких10 000 доларів США та 34 457,76 грн. на користь стягувача.

Факт ухилення боржника від виконання судового рішення призводить до виникнення негативних наслідків як для стягувача, так і для держави, оскільки реальне виконання рішення суду є одним з показників ефективності роботи державних органів та сприяє зміцненню авторитету держави.

Будь-яких дій спрямованих на повне виконання рішення суду про стягнення коштів боржником не здійснено. У добровільному порядку рішення суду, яке набрало законної сили, не виконане.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Приватним виконавцем вживались дії для виконання рішення суду в примусовому порядку, проте рішення суду боржником не виконан

Боржник також не надав приватному виконавцю документи, які той запитував і не повідомив причини неподання документів.

З наведеного вбачається, що боржник ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення суду.

За таких обставин, суд вважає, що доводи подання про ухилення боржника від погашення заборгованості заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

З огляду на наведене, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 6-8 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», статтями 18, 28, 35 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», статтями 18, 441 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, заінтересована особа - ОСОБА_2 , - - задовольнити.

Обмежити громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання постанови Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року, згідно якої стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму 10 000 доларів США, 39 328 грн. за період з 26 вересня 2016 року по 25 серпня 2021 року процентів за весь час користування чужими грошима.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 05 листопада 2024 року.

Суддя: