Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8660/24
Номер провадження 2/711/2998/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2024 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Демчик Р.В., розглянувши позовну заяву адвоката Кучер Юлії Вікторівни, яка діє і в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю дружини та поділ майна подружжя, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,-

встановив:

04.11.2024 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов позов адвоката Кучер Юлії Вікторівни, яка діє і в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю дружини та поділ майна подружжя, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (справа №711/8660/24).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2024 року, справа передана у провдження судді Демчика Р.В.

В позові просить визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , придбану за договором купівлі-продажу від 04.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Старовойтовою Л.В. за № 3947, а також у порядку поділу майна стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію в сумі 100220 грн., що становить 1/2 вартості частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки Hyundai Accent, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Особливу у вагу суд звертає на ту обставину, що до позовної заяви адвокатом не наданий документ який підтверджує сплату судового збору, або документ, який звільняє позивача від його оплати.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного.

Слід зазначити, що однією з основних засад цивільного судочинства, у відповідність до ст.2 ЦПК України, є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

При цьому, вказаний перелік не є вичерпним та може доповнюватись в кожному конкретному випадку.

Як зазначено в ч.4 ст.44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, то суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути таку скаргу, заяву, клопотання.

Верховний Суд трактує зловживання як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення, що полягає у зловживанні процесуальними правами, за якого відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав, і визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав (ухвала ВС від 06.09.2018, справа №552/2378/17).

Зловживання процесуальними правами - це цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання правами характеризуються умислом, спрямованим на порушення порядку цивільного судочинства.

Характерними ознаками зловживання процесуальними правами є: формальне, непропорційне використання процесуального права всупереч легітимній меті, з якою це право встановлено нормами цивільного процесуального права, недобросовісність дій, умисний характер, завідома несумлінність. Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій.

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин. Такі висновки наведені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2019 у справі №337/474/14.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою взагалі перешкоджання розгляду справи.

Європейський суд з прав людини застосовує положення, передбачене ч. 3 ст. 35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо.

Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15 вересня 2009 року), про зловживання правом у розумінні п.3 ст. 35 Конвенції, мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ.

При цьому, суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання процесуальними правами це протиправне, недобросовісне та неналежне використання учасником справи (його представником) належних йому процесуальних прав, що виражається у винних процесуальних діях (бездіяльності), які зовні відповідають вимогам цивільних процесуальних норм, але здійснюються з корисним або особистим мотивом, що спричиняє шкоду інтересам правосуддя у цивільних справах та (або) інтересам учасників справи, чи недобросовісна поведінка в інших формах. Потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові Постанова ВС від 03 червня 2020 року у справі № 318/89/18 (провадження № 61-128св19)

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Постанова ВС від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18). Якщо особа, яка має право на оспорення документу (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права Постанова ВС від 07 жовтня 2020 у справі № 450/2286/16-ц (провадження 61-2032св19).

Так, відповідно до ст. 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів. Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Як було встановлено судом, 04.11.2024 року (вх. №38763) до Придніпровського районного суду м. Черкаси позов адвоката Кучер Юлії Вікторівни, яка діє і в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю дружини та поділ майна подружжя, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (справа №711/8660/24).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2024 року, справа передана у провдження судді Демчика Р.В.

В позові просить визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , придбану за договором купівлі-продажу від 04.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Старовойтовою Л.В. за № 3947, а також у порядку поділу майна стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію в сумі 100220 грн., що становить 1/2 вартості частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки Hyundai Accent, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Разом з цим, як вбачається з системи документообігу суду (Д-3), 06.06.2024 року (вх.№ 20602/24) до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла позовну заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кучер Ю.В., до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю дружини та поділ майна подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності (справа №711/4547/24).

В позові просить визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , придбану за договором купівлі-продажу від 04.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Старовойтовою Л.В. за № 3947, а також у порядку поділу майна стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію в сумі 100220 грн., що становить 1/2 вартості частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки Hyundai Accent, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацької Н.М. від 10.06.2024 року у вказані справі, позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кучер Ю.В., до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю дружини та поділ майна подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності було залишено без руху, саме з підстав не сплати судового збору.

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацької Н.М. від 12.07.2024 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кучер Ю.В. до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю дружини та поділ майна подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності були повернуті позивачу, у зв`язку з невиконанням ухвали про залишення позову без руху не сплатою судового збору.

16.09.2024 року (вх. № 322662/24) до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кучер Ю.В., до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю дружини та поділ майна подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності (справа №711/7204/24).

В позові просить визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , придбану за договором купівлі-продажу від 04.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Старовойтовою Л.В. за № 3947, а також у порядку поділу майна стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію в сумі 100220 грн., що становить 1/2 вартості частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки Hyundai Accent, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

17.09.2024 від представника позивача адвоката Кучер Ю.В. до суду надійшла заява про відкликання позовної заяви, у якій вона просить повернути вказану позовну заяву з додатками для дооформлення до відкриття провадження у справі.

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацької Н.М. від 04.10.2024 року у вказані справі, позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кучер Ю.В., до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю дружини та поділ майна подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності повернуто позивачу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що подаючи 06.06.2024, 16.09.2024 року та 04.11.2024 року позови до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, не надаючи при цьому документи, які свідчать про сплату судового збору позивач вчиняє дії, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, що є зловживанням процесуальними правами.

За таких обставин, керуючись ч.2,3 ст.44 ЦПК України, для усунення такого прояву зловживання процесуальними правами, враховуючи, що провадження у справі не відкрите, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви .

Керуючись ст. 44, 52, 258-260 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Визнати подання адвокатом Кучер Юлією Вікторівною, яка діє і в інтересах ОСОБА_1 , 04.11.2024 року позову до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю дружини та поділ майна подружжя, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - зловживанням процесуальними правами.

Позовну заяву адвоката Кучер Юлії Вікторівни, яка діє і в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю дружини та поділ майна подружжя, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - повернути ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Суддя: Р. В. Демчик