РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючої судді Воробйової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Опанасюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

у порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій»,

про захист прав споживача фінансових послуг, визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить:

визнати недостовірною інформацію про прострочення виконання зобов`язань та існування заборгованості з виплати кредиту по кредитному договору №б/н від 16.02.2011, надану АТ КБ «ПриватБанк» Товариству з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» для формування кредитної історії ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» внести зміни в кредитну історію ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , вилучивши з кредитної історії інформацію про прострочення ним виконання зобов`язань за кредитним договором №№б/н від 16.02.2011 та про існування заборгованості з виплати кредиту.

Позовні вимоги умотивовані тим, що позивач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 16.02.2011, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 08.12.2016 вчинено виконавчий напис, відповідно до якого було запропоновано стягнути з позивача грошові кошти в сумі 22 061,47 грн, які є боргом за вищевказаним кредитним договором та запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» на зазначену вище суму. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 23.07.2018 у справі №295/6677/18 виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 08.12.2016 про стягнення з позивача грошових коштів в сумі 22 061,47 грн визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира №295/1222/21, яке набрало законної сили, у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. Судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи №295/1222/21 були досліджені надані АТ КБ «ПриватБанк» докази та не встановлено наявності заборгованості за кредитом, що свідчить про відсутність у позивача заборгованості перед банком. Незважаючи на вищевикладені факти, АТ КБ «ПриватБанк» вніс недостовірну інформацію щодо позивача як недобросовісного позичальника про прострочення платежів, до бази кредитних історій ТОВ «Українське бюро кредитних історій», що призвело до безпідставного формування негативної кредитної історії ОСОБА_1 . АТ КБ «ПриватБанк» проігнорував той факт, що позивач не надавав своєї письмової згоди як суб`єкт кредитної історії, на формування кредитної історії за договором №б/н від 06.02.2011, хоча це передбачено ч.1 ст. 5 Закону України «Про організацію формування та обіг кредитних історій». Позивач неодноразово звертався до АТ КБ «ПриватБанк» із вимогою про спростування недостовірної інформації про неіснуючу заборгованість по кредитному договору №б/н від 06.02011, наданої до ТОВ «Українське бюро кредитних історій», але банк недостовірну інформацію не спростував. На думку позивача, фактичні обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що інформація про ніби то існування простроченої заборгованості перед відповідачем є недостовірною та останній неправомірно та безпідставно її поширив.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18.12.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

01.02.2024 від представника відповідача ТОВ «Українське бюро кредитних історій» Наконечної А.В. до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача вказує про необґрунтованість позовної заяви. Заперечення проти позову мотивовані тим, що факт укладення кредитного договору ОСОБА_1 не заперечується. Позивач посилається на рішення Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/6677/18 та у справі №295/1222/21 з необґрунтованим зазначенням того, що ніби даними рішеннями підтверджено відсутність заборгованості. Представник відповідача не погоджується з такими твердженнями позивача та вказує, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі 295/6677/18 визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню не через відсутність заборгованості, а через порушення процедури вчинення виконавчого напису. Рішенням Богунського районного суду м.Житомира у справі №295/1222/21 підтверджується укладення кредитного договору зі встановленням кредитного ліміту. Цим рішенням суд відмовив у задоволенні позову не через відсутність заборгованості, а через ненадання до суду доказів, що не є визнанням відсутності боргу. Також представник відповідача вказує, що враховуючи вимоги ст.10 Закону України Про організацію формування та обігу кредитних історій та враховуючи те, що кредитний договір не визнано недійсним, правових підстав на видалення вказаної інформації не має. За таких обставин, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Також вказано, що з кредитної історії на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що з листопада 2023 року обліковується нульова заборгованість. На підставі наведеного, представник відповідача у задоволенні позову просить відмовити.

Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.

13.02.2024 від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» Адаменко Т.С. до суду надійшли письмові пояснення, у яких, серед іншого, зазначено, що відповідно до заяви позичальника від 16.02.2011 №ZRXRFU12183900, яка власноручно підписана позивачем під час отримання кредиту, наявна відповідна згода, а саме: позичальник надає згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформації щодо його кредитної історії. Представник відповідача вважає, що передача банком кредитної історії позивача ТОВ "Українське бюро кредитних історій" є законною та не порушує прав позивача, а посилання останнього на відсутність такої згоди є обставиною, яка не відповідає дійсності. Також зазначено, що відповідно до рішення суду у справі №295/1222/21, суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог зазначив, що банком не надано достовірний розрахунок заборгованості, з якого можливо встановити наявність заборгованості за кредитом у вказаному у позові розмірі. Таким чином, банку відмовлено у задоволенні позову не за відсутністю боргу, а за недостатністю доказів, якими обґрунтовано позовні вимоги. Натомість, вказаними рішеннями підтверджено наявність кредитного договору між банком та позивачем, чинність якого не припинена, та він не визнаний недійсним в судовому порядку. Оскільки, рішеннями суду, на які посилається позивач, не було встановлено факту відсутності кредитного договору, кредитний договір не визнано недійсним, наявна письмова згода на передачу даних в бюро кредитних історій, отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі наведеного, представник відповідача у задоволенні позову просить відмовити.

Згідно з протокольною ухвалою суду від 17.04.2024 підготовче провадження у справі завершено та призначено розгляд справи по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій вказав, що позов підтримує.

Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій також просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ТОВ «Українське бюро кредитних історій» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

З урахуванням викладеного, керуючись приписами ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судове засідання без участі учасників судового провадження.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стосовно складення повного тексту рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, суд бере до уваги висновки щодо визначення дати ухвалення судового рішення Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, наведені у відповідній постанові Верховного Суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку б/н від 16.02.2011, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У анкеті-заяві вказано, що відповідач погодився з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» та тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг(а.с. 11, 14-18, 70).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/6677/18 від 23.07.2018 визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 08.12.2016 та зареєстрований в реєстрі за №10926 про стягнення грошових коштів у сумі 22 061,47 грн з ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 16.02.2011, таким що не підлягає виконанню (а.с. 12-13).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/1222/21 від 12.10.2021, яке залишене без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 16.03.2022, у задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено (а.с. 14-18).

Листом АТ КБ «Приватбанк» від 17.08.2022, який наданий у відповідь на звернення ОСОБА_1 , банк повідомив, що у резолютивній частині рішення Богунського районного суду м.Житомира від 12.10.2021 у справі №295/1222/21 відсутні будь-які приписи щодо припинення зобов`язань за кредитним договором №б/н від 16.02.2011, редагування кредитної історії в Українському бюро кредитних історій. У листі банк також просив здійснити погашення заборгованості, яка існує у ОСОБА_1 перед банком (а.с. 19).

03.06.2023 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулась до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» із заявою про вилучення інформації, що складає кредитну історію, у якій вказала, що за офіційними даними Українського бюро кредитних історій, за ОСОБА_1 станом на 14.05.2022 рахується прострочена заборгованість по кредитному договору б/н від 16.02.2011 (кредитна картка НОМЕР_2 ) в розмірі 27 692,94 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 9 150,00 грн та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 18 542, 94 грн. Відповідно до чинного законодавства інформація для формування кредитної історії надається користувачем до бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з користувачем. Натомість ОСОБА_1 ПАТ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», письмової згоди для формування кредитної історії не надавав, отже підтвердженням наявності такої згоди від ОСОБА_1 . АТ КБ «Приватбанк» вводить Українське бюро кредитних історій в оману. Просила витребувати у АТ КБ «Приватбанк» належним чином посвідчену копії письмової згоди ОСОБА_1 на збір, зберігання, використання та поширення через Українське Бюро кредитних історій інформації про нього. У разі не надання АТ КБ «Приватбанк» такої письмової згоди ОСОБА_1 вилучити інформацію, що складає кредитну історію ОСОБА_1 щодо наявності боргу перед АТ КБ «Приватбанк» у сумі 27 692,94 грн за кредитним договором б/н від 16.02.2011 (а.с. 20).

Листом №910 від 28.06.2023 до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» повідомило адвоката Лалаян В.М. про те, що було зроблено запит користувачу АТ «ПриватБанк» з метою підтвердження оскаржуваної позичальником інформації. АТ «ПриватБанк» підтвердив інформацію, що громадянин ОСОБА_1 є клієнтом їх організації, а також те, що він надав згоду на передачу даних до бюро. Відповідно, згода на передачу даних до бюро була дана позичальником безпосередньо при оформленні кредитних зобов`язань з кредитором. За деталями та документальними підтвердженнями, рекомендовано звернутися до кредиторів безпосередньо (а.с. 21).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України).

Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій визначені Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».

У статті 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» закріплено, зокрема, що:

бюро кредитних історій (далі - Бюро) - юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію;

ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію;

кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону;

користувач Бюро (далі - Користувач) - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію;

Договір - правочин, сторонами якого є користувач і бюро, і предметом якого є врегулювання питань надання та отримання інформації, що складає кредитну історію.

Положення Бюро - правила формування і ведення кредитних історій, які затверджуються виконавчим органом Бюро та погоджуються Уповноваженим органом.

Кредитний звіт - сукупність інформації про суб`єкта кредитної історії, яка є повним або частковим відображенням його кредитної історії.

Кредитний правочин - правочин, за яким виникає, змінюється або припиняється зобов`язання фізичної або юридичної особи щодо сплати грошових коштів Користувачу протягом певного часу в майбутньому (в тому числі договір страхування або купівлі-продажу майна з відстроченням платежу).

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» визначено, зокрема, що принципами формування та доступу до інформації, яка складає кредитну історію, є: забезпечення конституційних прав і свобод суб`єктів кредитних історій; адекватність обсягів інформації цілям, для яких вони збираються; значимість, всебічність, об`єктивність, повнота і достовірність інформації; регулярність та безперервність надходження інформації; цільове використання інформації; строковість зберігання інформації; конфіденційність інформації та її захист; збір і надання інформації, що складає кредитну історію, виключно за згодою суб`єкта цієї кредитної історії; незалежність Бюро.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» передбачено, зокрема, що джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються користувачем до бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону.

Приписами частини 1 статті 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» визначено, що бюро вилучає з кредитної історії:

1) інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними;

2) всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього;

3) інформацію, яка передбачена пунктами 2-4 частини першої статті 7, у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії.

Звертаючись з позовом до суду як на підставу для визнання недостовірною інформації про прострочення виконання зобов`язань та існування заборгованості з виплати кредиту по кредитному договору №б/н від 16.02.2011,та вилучення з кредитної історії інформації про прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором №№б/н від 16.02.2011, ОСОБА_1 посилається на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 23.07.2018 у справі №295/6677/18 та від 12.10.2021 у справі №295/1222/21.

Так, рішення Богунського районного суду м.Житомира у справі №295/6677/18 від 23.07.2018, яким визнано виконавчий напис про стягнення грошових коштів у сумі 22 061,47 грн з ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 16.02.2011, таким що не підлягає виконанню, мотивоване тим, що у виконавчому написі нотаріуса до боржника одночасно застосовано як штраф, так і пеню. Таким чином, на підставі документів, наданих відповідачем нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису не можливо встановити безспірність вимог відповідача до позивача за кредитним договором, а тому виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону (а.с. 12-13).

Рішення Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/1222/21 від 12.10.2021, яким у відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 16.02.2011, мотивоване, зокрема тим, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 9150,00 грн, яка згідно наданого розрахунку заборгованості нарахована за період з 09.07.2014 по 13.01.2021. Разом з тим, станом на 09.07.2014 вже існувала заборгованість у сумі 7890,00 грн та заборгованість за кредитом в сумі 9150,00 грн була нарахована вже станом на 26.08.2014, яка і залишилася незмінною станом на 13.01.2021. Між тим, як видно із виписки за договором, у період з 09.07.2014 по 13.01.2021 позивач періодично як знімав кошти, так і здійснював поповнення кредитної картки, однак внесені відповідачем кошти на погашення заборгованості у розрахунку заборгованості не відображено, так само як і не відображено порядок нарахування заборгованості станом на 09.07.2014 у сумі 7890,00 грн. З розрахунку заборгованості не можливо встановити порядок зарахування внесених відповідачем коштів, на погашення яких складових заборгованості, які відображені у розрахунку, вони були зараховані. Сума заборгованості за кредитом з 26.08.2014 року є незмінною, незважаючи на періодичне внесення коштів на погашення заборгованості. Самостійно, з наданих банком матеріалів, у суду відсутня можливість встановити тіло кредиту, розмір якої позивачем не було погашено, позивачем у свою чергу не доведено належними та допустимими доказами існування у ОСОБА_1 заборгованості за договором від 16.02.2011 за тілом кредиту саме у розмірі 9150,00 грн, розрахунку заборгованості, з якого можливо було б достовірно встановити наявність заборгованості за кредитом у вказаному розмірі, позивачем не надано. За викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9150,00 грн є недоведеними, тому задоволенню не підлягають (а.с. 14-18).

Приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивачем не заперечується та підтверджується матеріалами справи, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір та існують зобов`язальні правовідносини.

Рішеннями суду, на які посилається позивач, зокрема у справі №295/1222/21 від 12.10.2021 (а.с.14-18), не спростовано, а навпаки підтверджено наявність між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 кредитних правовідносин, зазначеним рішенням суду кредитний договір б/н від 16.02.2011 припинений не був та не визнавався недійсним, а відмова у позові пов`язана виключно з недоведеністю банком розміру заборгованості за кредитним договором, а не з відсутністю такої заборгованості чи з недійсністю або припиненням кредитного договору. Так само вказаним рішенням суду не встановлено, що ОСОБА_1 не мав заборгованості перед банком за кредитним договором, або не допустив прострочення виконання зобов`язань перед банком.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Посилаюсь на недостовірність інформації про прострочення виконання зобов`язань та існування заборгованості, позивач не надав до суду жодних доказів на підтвердження того, що на момент внесення таких відомостей до кредитної історії вони не відповідали дійсності.

Таким чином, вимоги позову про визнання недостовірною інформації, будь-якими доказами не підтверджені.

Також ОСОБА_1 посилається на те, що АТ КБ «ПриватБанк» проігнорував той факт, що позивач не надавав своєї письмової згоди як суб`єкт кредитної історії на формування кредитної історії за договором №б/н від 06.02.2011, хоча це передбачено частиною 1 статті 5 Закону України «Про організацію формування та обіг кредитних історій».

Однак таке твердження позивача не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до заяви позичальника №ZRXRFU12183900 від 16.02.2011, яка власноручно підписана ОСОБА_1 , позичальник надає згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформації щодо його кредитної історії (а.с. 69).

Отже, посилання позивача на недотримання вимог частини 1 статті 5 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» спростовується матеріалами справи.

Також слід зауважити, що представником ТОВ «Українське бюро кредитних історій» до відзиву додано копію кредитної історії на ім`я ОСОБА_1 станом на 01.02.2024, з якої вбачається, що з листопада 2023 року обліковується нульова заборгованість (а.с. 59-66).

Позивач звернувся з даним позовом до суду 11.12.2023 та станом на цю дату ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вже внесло відомості до кредитної історії ОСОБА_1 про відсутність заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Згідно зі ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір у даній справі відноситься на рахунок держави.

Керуючись статтями 5, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», про захист прав споживача фінансових послуг, визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідачі:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ),

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ).

Суддя Т.А. Воробйова

Повне рішення складено 29.07.2024.