Справа № 166/1211/24 Головуючий у 1 інстанції: Свистун О. М.
Провадження № 22-ц/802/1154/24 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з Трикош Н. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 30 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося в суд із зазначеним позовом, який обґрунтований тим, що «Monobank» це мобільний банк, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи у АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 60 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Позивач також зазначав, що позичальник, отримавши кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 11 лютого 2024 року заборгованість за кредитним договором по тілу кредиту складає 104 948,95 грн.

Покликаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути із відповідача ОСОБА_1 104 948,95 грн заборгованості за кредитним договором та судові витрати у розмірі 2 422 грн.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 30 вересня 2024 року у цій справі у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Учасники справи в судове засідання не з?явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справу, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позичальник ОСОБА_1 повернув кредитору фактично отриману суму кредитних коштів.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з дотриманням вимог закону.

Згідно з частинами 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За положеннями частини 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома.

Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, що споживач ознайомлений з ними та погодився на їх застосування, особливо за умов, коли ці умови та тарифи постійно змінюються.

В абзаці 2 частини 2 статті 639 ЦК України зазначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського Кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом за матеріалами справи установлено, що 10 лютого 2018 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а. с. 45).

У пункті 2 анкети-заяви зазначено, що вона разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує та зобов`язується виконувати його умови.

Анкета-заява підписана позичальником ОСОБА_1 10 лютого 2018 року особисто. Ідентифікацію та верифікацію клієнта виконала представник банку ОСОБА_2 , що підтверджується також її особистим підписом.

Однак ні умови та правила надання банківських послуг, ні тарифи, ні паспорт споживчого кредиту особисто позичальник ОСОБА_1 не підписував.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що саме по собі посилання позивача на ознайомлення відповідача із вказаними банківськими документами та погодження із ними шляхом їх підписання без надання відповідних доказів, не може бути прийнято до уваги судом, оскільки відсутність указаних доказів позбавляє можливості суд встановити факт ознайомлення із вказаними умовами надання кредитних послуг та їх підписання, що є обов`язковим у разі пред`явлення позивачем вимог щодо стягнення заборгованості за процентами, неустойкою, комісією, та які у зв`язку із відсутністю вказаних доказів не можуть бути стягнуті.

Підписана позичальником ОСОБА_1 анкета-заява містить у собі лише особисті дані ОСОБА_1 . Будь-яких даних про суму кредиту, відсоткову ставку за користування кредитом, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, конкретного виду кредитної картки «Monobank», яку бажає отримати заявник, дати її видачі та строку дії анкета-заява не містить.

Згідно з наданим АТ «Універсал Банк» розрахунком заборгованість позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 11 лютого 2024 року складає 104 948,95 грн (тіло кредиту).

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Тарифами обслуговування кредитних карт, а також умовами та правилами надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», які розміщені на сайті: https://www.monobank.ua/terms, визначено, у тому числі пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

Разом з тим позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме з цими умовами надання банківських послуг та тарифами банку був ознайомлений позичальник ОСОБА_1 при підписанні ним анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ «Універсал Банк».

У своїй постанові від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15 Верховний Суд України зробив висновок, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Разом з тим судом установлено, що позивачем надано умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» в редакції, затвердженій протоколом правління № 46 від 24 листопада 2021 року, яка набуває чинності з 27 листопада 2021 року, тобто в редакції, що ще не діяла на момент укладення договору між позивачем і відповідачем у цій справі 10 лютого 2018 року.

Крім того у підписаній 10 лютого 2018 року позичальником ОСОБА_1 анкеті-заяві відсутні відомості про вартість та строк повернення кредиту. Позичальник ОСОБА_1 надав згоду здійснювати договірне списання коштів з рахунків для погашення грошових зобов`язань, що випливають з умов договору, проте не погоджував сплати відсотків за користування кредитними коштами за договором, а також не погоджував списання кредитором внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом.

При цьому банк нараховував проценти за користування кредитними коштами у розмірі 38,4 %, а в подальшому були нараховані проценти у розмірі 37,2 %.

Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/1480/17-ц зробила правовий висновок про те, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Надані позивачем Правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, Велика Палата Верховного Суду погоджується, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

При цьому судом встановлено що позивач, визначаючи розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором, до заборгованості за кредитом зарахував не лише кошти, які були отримані і використані позичальником, але і кошти, які були списані з ініціативи банку як відсотки за користування кредитним лімітом, а також і щомісячний платіж за послугою «Витрата у розстрочку», що підтверджується випискою про рух коштів по картці від 12 вересня 2024 року (а. с. 55-65).

Проте жодних доказів на підтвердження того, що відповідач оформив у банку послугу «Витрата у розстрочку», інформацію про її умови та правила надання, позивач суду не надав.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду про те, що кредитор безпідставно списав внесені позичальником на погашення кредиту в рахунок погашення відсотків за користування кредитом та в рахунок погашення відсотків за послугою «Витрата у розстрочку». Тобто списання банком внесених боржником коштів в рахунок погашення тіла кредиту та зарахування цих коштів на погашення відсотків за користування кредитом та на щомісячний платіж «Витрата у відстрочку» є неправомірним.

Згідно з випискою по картці від 12 вересня 2024 року за період з 10 лютого 2018 року по 11 лютого 2024 року позичальник ОСОБА_1 користувався платіжною карткою і використав кредитних коштів на суму 185 212,09 грн, а повернув кредитору кошти у розмірі 194 754,91 грн.

Отже, позичальник ОСОБА_1 повернув кредитору фактично отриману суму кредитних коштів.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову АТ «Універсал Банк».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 30 вересня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді