Дата документу 23.10.2024 Справа № 332/159/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/159/21 Головуючий у 1-й інстанції: Яцун О.С.
Провадження № 22-з/807/154/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
23 жовтня 2024 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Трофимової Д.А.
суддів: Кухаря С.В.,
при секретарі: Книш С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - адвоката Міньковської Анастасії Володимирівни про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», треті особи - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_3 , про визнання боргового зобов`язання таким, що не підлягає виконанню, визнання недійсним договору іпотеки, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
У січні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», треті особи - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_3 , про визнання боргового зобов`язання таким, що не підлягає виконанню, визнання недійсним договору іпотеки, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, просили суд:
- визнати вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» від 02.12.2020 року №79-0111009/Zфквіп-08 на суму 1 382 862,89 грн. такими, що не підлягають виконанню;
- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса за реєстрованим № 664, виданий 06.05.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторією Юріївною на користь ПАТ «Дельта - Банк», та за змістом якого в рахунок погашення заборгованості у сумі 331 938 грн. 46 коп. запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно позивачів, а саме: житловий будинок загальною площею 51,1 м.кв., що належить у рівних долях на праві часткової приватної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та який за змістом виконавчого напису нотаріуса розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати недійсним в цілому іпотечний договір № 79-0111009/Zфквіп-08 від 03.09.2008 року, предметом іпотеки за яким виступає житловий будинок загальною площею 51,1 м.кв., що належить у рівних долях на праві часткової приватної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням наслідків недійсного правочину;
- стягнути з відповідача понесені ними судові витрати.
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Діджи Фінанс», треті особи - ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_3 , про визнання боргового зобов`язання таким, що не підлягає виконанню, визнання недійсним договору іпотеки та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення.

Скасовано арешт житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 51,1 м2, що належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по 1/2 частці, та який є предметом іпотеки в іпотечному договорі № 79-0111009/Zфквіп-08 від 03.09.2008, накладений ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2021 в рамках цивільної справи № 332/3610/20, провадження № 2-з/332/1/21.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2024 року у цій справі залишено без змін.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - адвокат Міньковська А.В. сформувала в системі «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення по зазначеній справі, оскільки питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених ТОВ «Діджи Фінанс», апеляційним судом не вирішувалось.

Заява про ухвалення додаткового рішення мотивована тим, що у письмових поясненнях представником відповідача було вказано попередній (орієнтовний) розрахунок втрат на правничу допомогу, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, що складає 5 000,00 грн. На момент подачі попереднього розрахунку витрат відповідач не міг передбачити результат розгляду справи та, відповідно, необхідність оплати гонорару успіху за позитивне рішення. У зв`язку з вказаними обставинами, попередній розмір витрат на правничу допомогу відрізняється від фактично понесених витрат за результатами розгляду справи.

15.10.2024 року після судового засідання по даній справі АБ «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ» було складено детальний опис послуг, наданих адвокатським бюро, відповідно до якого загальна вартість послуг, наданих адвокатським бюро в рамках справи №322/159/21, враховуючи гонорар успіху, складає 15 000,00 грн., а саме: ознайомлення з наданими клієнтом документами, матеріалами судових справ, правовий аналіз обставин спірних правовідносин - 2 год. - 2 000 грн.; складання та направлення письмових пояснень - 3 год. - 3 000 грн.; гонорар успіху адвоката (за позитивне рішення) - 10 000,00 грн.

Для надання правової допомоги 12.02.2024 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та Адвокатським бюро «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ» було укладено Договір №11 про надання правової допомоги (далі - договір).

13.05.2024 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та АБ «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ» було підписано додаткову угоду №21, відповідно до якої адвокатське бюро згідно до умов основного договору приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги: представництво клієнта в Запорізькому апеляційному суді у справі № 322/159/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», треті особи - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_3 , про визнання боргового зобов`язання таким, що не підлягає виконанню, визнання недійсним договору іпотеки, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

30.04.2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» відповідно до умов договору здійснило авансовий платіж на користь АБ «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ» у розмірі 18 000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 8167, 8168, 8163 від 30.04.2024 року.

15.10.2024 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та АБ «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ» було підписано акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), за умовами якого сторони підтверджують, що адвокатське бюро надало, а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 15 000,00 грн.

Сторони підтверджують, що оплата за надані послуги було здійснено в повному обсязі шляхом зарахування авансового платежу, який 30.04.2024 року було сплачено клієнтом відповідно до платіжних інструкцій № 8167, 8168, 8163 від 30.04.2024 року.

Враховуючи, що в задоволенні апеляційної скарги було відмовлено, просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн., заяву розглянути за відсутності представника відповідача.

До вказаної заяви представник ТОВ «Діджи Фінанс» - адвокат Міньковська А.В. додала копії: договору №11 про надання правової допомоги від 12.02.2024 року; додаткової угоди №21 від 13.05.2024 року; детального опису робіт (наданих послуг), виконаних АБ «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ», необхідних для надання правничої (правової) допомоги ТОВ «Діджи Фінанс» у справі №322/159/21; акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг); платіжних інструкцій № 8167, 8168, 8163 від 30.04.2024 року про оплату; ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1610012 від 13.05.2024 року; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Качуренко Ю.Ю. сформувала в системі «Електронний суд» заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, просить відмовити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі.

Вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення є безпідставною та необґрунтованою, такою що фактично подана із пропуском відповідного процесуального строку. Так, вищевказана заява подана відповідачем 16.10.2024 року, справа № 332/159/21 була розглянута судом апеляційної інстанції 09.10.2024 року, електронна копія постанови суду від 09.10.2024 року у вказаній справі (вступна та резолютивна частина) надійшла до електронного кабінету представника позивачів в підсистемі «Електронний Суд» 11.10.2024 року, відповідачеві було достеменно відомо про дату, час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Вважає, що заява була подана відповідачем з явним порушенням відповідного процесуального строку, визначеного ЦПК України (5 днів з моменту ухвалення рішення судом), що не заперечується відповідачем, та який, безпідставно поновлено судом апеляційної інстанції.

Щодо заявленого відповідачем розрахунку понесених судових витрат у справі, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідач у заяві заявив структуру певних витрат, а саме: ознайомлення з матеріалами справи (відповідно витрачений адвокатом відповідача час та вартість начебто наданої послуги). Вважає що надання адвокатом відповідача вищевказаної послуги своєму клієнту нічим фактично не доведено, тому витрати не підлягають відшкодуванню позивачем (позивачами). Відповідач при цьому посилається як на відповідні умови договору з клієнтом (умова носить консесуальний характер), так і на відповідний акт наданих послуг, але ж будь яка господарська операція повинна носити реальний характер, але фактичне надання такої послуги адвокатом на користь відповідача не підкріплено належними доказами.

Щодо відшкодування витрат понесених відповідачем на складання та подання адвокатом останнього заперечень (фактично: додаткових пояснень) на апеляційну скаргу. Вважає, що з огляду на те, що правова позиція позивачів у справі базувалася фактично на позиції, яка була заявлена останніми у суді першої інстанції, та яка послідовно відстоюється позивачами, відповідна послуга надана адвокатом відповідачеві не повинна відшкодуватися позивачами у справі, що є очевидним.

Стосовно відшкодування гонорару успіху за позитивне рішення суду, звертає увагу на наступні фактичні обставини. Представник відповідача не ознайомлювалася із матеріалами справи у суді, була відсутня у засіданні суду апеляційної інстанції при розгляді вказаної справи, додаткові пояснення відповідача на апеляційну скаргу від 14.05.2024 року складалися представником останнього фактично без ознайомлення з матеріалами справи.

Також, у додаткових поясненнях на апеляційну скаргу від 14.05.2024 року міститься орієнтовний розмір витрат відповідача, який останній планував понести при апеляційному перегляді справи, який кратно менший ніж той, що заявив відповідач у заяві про ухвалення додаткового рішення.

У зв`язку з тим, що розгляд апеляційної скарги здійснювався з викликом учасників справи у судове засідання, то з метою додержання процесуальних прав сторін розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводиться з повідомленням учасників процесу про дату, час та місце розгляду заяви.

Учасники процесу були належним чином сповіщенні про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення, проте до судового засідання не з`явились. Від представника ТОВ «Діджи Фінанс» - адвоката Міньковської А.В. до апеляційного суду надійшла заява з проханням розглядати заяву без участі представника ТОВ «Діджи Фінанс».

Разом з тим, з положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України слідує, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Враховуючи, що апеляційним судом розглядається лише процесуальне питання про ухвалення додаткового рішення, пов`язаного з розподілом судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, приймаючи до уваги, що заявник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у поданій до суду відповідній заяві, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду заяви та ухвалення додаткового рішення, не відкладаючи розгляду справи, заява про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, їх представників, а неможливість вирішення заяви у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності сторін та їх представників при таких обставинах не є порушенням прав останніх щодо забезпечення участі в судовому засіданні і доступі до правосуддя.

Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи заяви представника ТОВ «Діджи Фінанс» - адвоката Міньковської А.В. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, оцінивши доводи заперечень представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Качуренко Ю.Ю.щодо ухвалення додаткового рішення, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Аналогічне роз`яснення міститься й в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" №14 від 18 грудня 2009 року, згідно з яким додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст.220 ЦПК України, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішували вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу", про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

З урахуванням наведеного вище, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс).

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Верховний Суд у постановах від 21 квітня 2021 року у справі № 488/1363/17 (провадження № 61-11991св20) та від 26 січня 2022 року у справі № 127/1415/20 (провадження № 61-878св21) дійшов висновків, що: «втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України».

Згідно з вимогами статей 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

За наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 18 жовтня 2024 року клопотання представника ТОВ «Діджи Фінанс» - адвоката Міньковської А.В. про поновлення пропущеного строку подачі заяви про ухвалення додаткового рішення задоволено. Поновлено ТОВ «Діджи Фінанс» строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення у цій справі.

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу надано Договір №11 про надання правової допомоги від 12 лютого 2024 року, Додаткову угоду №21 від 13 травня 2024 року до Договору про надання правової допомоги №11 від 12 лютого 2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних АБ «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ», необхідних для надання правничої (правової) допомоги ТОВ «Діджи Фінанс» у справі №322/159/21, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 15.10.2024 року, платіжні інструкції № 8167, 8168, 8163 від 30.04.2024 року.

Відповідно до п. 1.1 Договору № 11 про надання правової допомоги від 12 лютого 2024 року Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Розділом 4 Договору передбачено порядок здійснення розрахунків, а саме:

4.1. Юридичну допомогу, що надається адвокатським бюро, клієнт оплачує в гривнях, шляхом щомісячного переказу суми авансування, що дорівнює 50 000,00 грн., без ПДВ. 4.4. За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським бюро юридичної допомоги і її вартість.

Також пунктом 4.11. визначено, що тарифікація наданих послуг клієнту, відбувається за наступною сіткою: ознайомлення з матеріалами справи, формування правового аналізу - 3000 грн. (1 том), участь у судовому засіданні - 3000 грн. (1 година), написання заяви/клопотання -1500-3000 грн., адвокатський запит - 1500-3000 грн., позовна заява - 3500-7000 грн., клопотання про зняття арешту - 1500-7000 грн., апеляційна скарга - 3000-10000 грн., касаційна скарга - 5000-20000 грн., написання відзиву на позов, заперечення на відзив - 2500-7000 грн., письмове пояснення 1500-5000 грн., отримання рішення суду - 1000 грн., перебування у відрядженні (окремо оплачується: харчування, транспортні затрати та проживання у відрядженні) - 4000 грн. (1 день).

Згідно пункту 4.12. Договору у разі прийняття судом позитивного рішення по справі за участю Адвоката, Клієнт зобов`язується сплатити гонорар на користь Адвоката у наступному розмірі: за позитивне рішення в суді першої інстанції - 5 000 грн.; за позитивне рішення в суді апеляційної інстанції - 10 000 грн.; за позитивне рішення в суді касаційної інстанції - 15 000 грн.

Згідно пункту 1 Додаткової угоди № 21 від 13 травня 2024 року до Договору про надання правової допомоги №11 від 12 лютого 2024 року, Адвокатське бюро відповідно до умов Основного договору приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги: представляти Клієнта в Запорізькому апеляційному суді у справі №322/159/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», треті особи - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_3 , про визнання боргового зобов`язання таким, що не підлягає виконанню, визнання недійсним договору іпотеки, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Згідно пункту 2, вартість наданих юридичних послуг визначається відповідно до умов Основного договору.

Отже, як зазначалося вище, при визначенні суми відшкодування суд має керуватися такими критеріями: дійсність витрат, необхідність витрат, розумність розміру витрат, співмірність витрат.

За частинами другою - п`ятою статті 258 ЦПК України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, вирішуються шляхом постановлення ухвал. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядках закінчується прийняттям постанови. У випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу.

Таким чином, розглядом справи по суті у суді першої інстанції є вирішення спору шляхом ухвалення судового рішення. Апеляційне та касаційне провадження відповідно до глав 1, 2 розділу V ЦПК України є одним із етапів перегляду судового рішення у разі незгоди з ним однією із сторін (сторонами).

При цьому подання стороною апеляційної (касаційної) скарги та відкриття апеляційного (касаційного) провадження у справі потребує відповідної підготовки інших учасників справи: вивчення апеляційної (касаційної) скарги, її мотивів і доводів, за необхідності - підготовка відзиву на скаргу, участь у судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи тощо.

Як у суді першої інстанції, так і при апеляційному та касаційному переглядах справи учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями статті 59 Конституції України.

З детального опису робіт (наданих послуг), виконаних АБ «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги ТОВ «Діджи Фінанс» у справі №322/159/21 вбачається, що Адвокатське бюро «Анастасії Міньковської» надавало відповідачу професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Вказана допомога складалася з ознайомлення з наданими клієнтом документами, матеріалами судових справ, правовий аналіз обставин спірних правовідносин тривалістю 2 години, загальною вартістю 2 000 грн., складання та направлення письмових пояснень - 3 години, загальною вартістю 3 000 грн., гонорар успіху адвоката (за позитивне рішення) - 10 000 грн., разом - 15 000 грн.

Водночас ознайомлення з наданими клієнтом документами, матеріалами судових справ, правовий аналіз обставин спірних правовідносин (2 години) є складовими підготовки письмових пояснень (3 години) та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга.

Проте, зі змісту письмових пояснень можна зробити висновок, що їх підготовка не потребувала такого значного часу, оскільки їх доводи, здебільшого, аналогічні доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву. Загальна тривалість роботи, а саме - складання письмових пояснень, у 5 годин (2 години+3 години) є завищеною, належним чином не обґрунтованою, що суперечить критерію розумності.

Крім того, як убачається із матеріалів справи, правова позиція відповідача не змінювалася в судах першої та апеляційної інстанцій, адвокат, яка надавала правову допомогу товариству, зокрема в суді апеляційної інстанції, була обізнана про позицію позивачів, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, отже підготовка цієї справи до розгляду в суді апеляційної інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи.

Отже, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених ТОВ «Діджи Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони, а також з урахуванням поданих представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокатом Качуренко Ю.Ю. заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення та їх доводів щодо неспівмірності, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника ТОВ «Діджи Фінанс» - адвоката Міньковської А.В. та стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» 3 000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції (тобто по 1 500 грн. з кожного), а у стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Розмір понесених витрат на таку суму відповідає принципу співмірності із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 270, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - адвоката Міньковської Анастасії Володимирівни про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», треті особи - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_3 , про визнання боргового зобов`язання таким, що не підлягає виконанню, визнання недійсним договору іпотеки, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Прийняти у цій справі додаткову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» () по 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, з кожного.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна додаткова постанова складена 31 жовтня 2024 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко