Справа №491/656/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2024 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Желяскова О.О.

за участю секретаря судового засідання - Голубович А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ананьїв Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Акцент-Банк», до Мойсеєва Валентина Андрійовича про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ

07.08.2024 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до Ананьївського районного суду Одеської області з позовною заявою до Мойсеєва Валентина Андрійовича про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н згідно якого 29.12.2020 року Мойсеєв В. А. приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору б/н та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов Договору. Однак відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, не надав своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, в зв`язку з викладеним позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав

. Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 15 серпня 2024 року було відкрито провадження по справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України.

Відповідачу, Мойсеєву В. А., за зареєстрованим місцем його проживання було надіслано ухвалу суду про відкриття провадження разом з позовною заявою з додатками до неї, про що містяться відомості в матеріалах справи. Поштовий конверт з вкладенням повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до положень п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Аналогічні положення закріплені у п.п. 3 та 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, якими врегульовано порядок надсилання та вручення учасникам справи судових повісток та повідомлень.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

За наведених обставин відповідач вважається таким, що 19 вересня 2024 року отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Проте, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву або будь-яких інших заяв, відповідачем подано не було.

Ураховуючи викладене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що 29.12.2020 року Мойсеєв В. А. звернувся до А-Банку з Анкетою-Заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної заяви відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач погодився з тим, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, складає між ним та Банком кредитний договір, про що свідчить його підпис в Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

На паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» наявна відмітка, що 29.12.2020 року Мойсеєвим В.А. підписано простим електронним підписом шляхом підтвердження з номера телефону +12, чим було підтверджено, що він ознайомлений з дійсними Умовами та Правилами надання банківських послуг.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позову, вбачається, що станом на 16.07.2024 року загальна заборгованість Мойсеєва В. А. за отриманим кредитом становить 10153,4 грн. та складається з: загальний залишок за тілом кредиту - 8115,59 грн., загальний залишок заборгованості за процентами - 2037,81 грн.

Також на підтвердження позовних вимог суду надані: Виписка по картці за період з 29.12.2020-16.07.2024 року, Довідка за картами, Довідка за лімітами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, а на підставі ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що за кредитним договором № б/н від 29.12.2020 року, Мойсеєв В.А. приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору б/н та отримання кредитної картки. Відповідач отримав кредитну картку, якою користувався. Таким чином, банком були виконані всі умови кредитного договору. При цьому відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 16.07.2024 року у Мойсеєва В.А. виникла заборгованість у розмірі 10153,4 грн.

Доказів сплати зазначеної суми або її частини відповідачем, відповідно вимог ст. 81 ЦПК України, до суду не надано.

Таким чином, Мойсеєв В.А. не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та його умовами, а відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, яка передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням відсутності заперечення проти позову з боку відповідача, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування витрат зі сплати судового збору 3028,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 352-354 ЦПК України ст.ст. 11, 509, 525-527, 530, 598-599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до Мойсеєва Валентина Андрійовича про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з Мойсеєва Валентина Андрійовича, 20 серпня 1984 року народження зареєстрованого за адресою: Одеська обл., Подільський р-н, с.Гандрабури, вул.Валерія Стасюка, буд.51, паспорт громадянина України серії КК №504589, виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 17 листопада 2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - відсутній, на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (49074, м.Дніпро, вул.Батумська, буд.11, , МФО № 307770), заборгованість за кредитним договором б/н від 29.12.2020 року станом на 16.07.2024 року у розмірі 10153,40 грн. /десять тисяч сто п`ятдесят три гривні 40 копійок/.

Стягнути з Мойсеєва Валентина Андрійовича, 20 серпня 1984 року народження зареєстрованого за адресою: Одеська обл., Подільський р-н, с.Гандрабури, вул.Валерія Стасюка, буд.51, паспорт громадянина України серії КК №504589, виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 17 листопада 2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - відсутній, на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (49074, м.Дніпро, вул.Батумська, буд.11, , МФО № 307770, судовий збір у розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Відомості про сторін у справі на виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач:Акціонерне товариства «Акцент-Банк», юридична адреса: 49074, м.Дніпро, вул.Батумська, буд.11, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360080;
Відповідач:Мойсеєв Валентин Андрійович, зареєстрований за адресою:66428, Одеська обл., Подільський р-н, с.Гандрабури, вул.Валерія Стасюка, буд.51,реєстраційний номер облікової картки платника податків - відсутній.

У відповідності до положень ч.ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є 05 грудня 2024 року, тобто дата складання повного судового рішення.

Копію рішення суду вручити/надіслати учасникам справи в порядку, встановленому ст. 272 цього Кодексу

Суддя О.О.Желясков

Рішення суду набрало законної сили «____» __________________20__ року.

Оригінал рішення суду знаходиться в матеріалах цивільної справи № 491/656/24 Ананьївського районного суду Одеської області.