Провадження № 2/727/293/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Танасійчук Н.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Дячук І.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зняття заборони з нерухомого майна на його відчуження

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2023 року позивач звернувся до суду із даним позовом.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 28 травня 1999 року між ним та відповідачем був укладений договір позики грошей.

Відповідно до п.1 вказаного договору ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_4 30000 грн строком до 28 березня 2000 року без нарахування відсотків.

28 травня 1999 року, в забезпечення своєчасного повернення грошей, між сторонами було укладено договір застави квартири. Відповідно до п. 2 ОСОБА_3 заставляє ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності. Стверджує, що він повернув кошти ОСОБА_4 , але останній відмовляється подати заяву про скасування заборони на нерухоме майно.

Позивач неодноразово звертався до відповідача щодо врегулювання даного питання в позасудовому порядку , однак бажаного результату це не дало і він змушений звертатися до суду з цією заявою в якій просить зняти заборону на відчуження з нерухомого майна , а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 05.12.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 07.03.2024року витребувано докази від ВАТ «Western Union», зокрема інформацію про отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_3 грошових коштів надісланих за допомогою міжнародної системи грошових переказів в період з 2003 року по 2006 рік та з 2006 року по 2009 рік.

Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року закрито підготовче судове провадження , призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги, вказував на те, що позивач повністю виконав договірні зобов`язання за договором позики. Однак відповідач відмовляється в добровільному порядку вжити заходів задля зняття заборони з заставленої квартири. Частину коштів, в рахунок повернення позики, позивач пересилав відповідачу через «Western Union», однак у позивача квитанції про грошові перекази не збереглися.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечив щодо задоволення позовних вимог, вказуючи, що відповідач не визнає виконання ОСОБА_3 договірних зобов`язань за договором позики, вказував що матеріали справи не містять доказів, про те, що ОСОБА_3 позичені кошти повернув, відтак доводи позивача називає голослівними.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що 28 травня 1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір позики , згідно якого ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_4 30000 грн строком до 28 березня 2000 року, без нарахування процентів ( а.с.5)

28 травня 1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір застави квартири, згідно якого в забезпечення своєчасного повернення боргу за договором позики від 28.травня 1999 року ОСОБА_3 заставив ОСОБА_4 належну йому квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6)

Як вбачається з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності , у власності ОСОБА_3 перебуває квартира АДРЕСА_1 . На вказаний об`єкт нерухомості накладене обтяження у виді заборони, на підставі договору застави від 28.05.1999 року ( а.с.7)

Згідно положень ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Підстави для припинення застави визначені в статті 28 Закону України 2 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу».

Застава припиняється:

з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання;

в разі загибелі заставленого майна;

в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно;

в разі примусового продажу заставленого майна;

при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави;

в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

Аналогічні положення закріплені в статті 593 Цивільного кодексу України, згідно якої право застави припиняється у разі:

1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою;

2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави;

3) реалізації предмета застави;

4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов`язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов`язаний негайно повернути його заставодавцеві.

Суд, ухвалюючи рішення, дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним виконані договірні зобов`язання за договором позики від 28 травня 1999 року, що відповідно до наведених вище правових норм слугувало б підставою припинення застави.

Надані позивачем скріншоти листувань з відповідачем ( а.с.8-10) не містять інформації, що стосується предмету доказування , відтак суд їх до уваги не приймає.

Ухвалою про витребування доказів, за клопотанням позивача, жодної інформації , що стосується предмету спору, здобути не вдалося.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, в зв`язку з його недоведеністю.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 77-81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зняття заборони з нерухомого майна на його відчуження, відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Танасійчук Н.М.