справа № 274/8322/24
провадження № 2/0274/1973/24
Рішення

Іменем України

28.11.2024 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання - Рудич М.О., представників сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Рекша О.І., звернулася в суд із зазначеним позовом, просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмір по 3000,00 грн, щомісячно і до досягнення сином 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Позовна заява обґрунтована тим, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 31 березня 2021 року, сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою Житомирського апеляційного суду від 13.02.2024 року ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі по 3000,00 грн на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

11.08.2024 року сина сторін ОСОБА_5 зараховано на навчання за денною формою здобуття освіти за спеціальністю 123 «Комп`ютерна інженерія» для здобуття ступеня вищої освіти «Бакалавр» до Державного університету «Житомирська політехніка» та укладено Договір про оплату освітніх послуг № 22.01-123.00.1/Б/Д-278-2024. Так, за умовами цього правочину вартість навчання ОСОБА_5 у ДУ «Житомирська політехніка» за період з 01 вересня 2024 року по З0 червня 2028 року становить 124 000,00 грн, у тому числі: за 2024-2025 навчальні роки - 31000,00 грн, за 2025- 2026 навчальні роки - 31000,00 грн, за 2026-2027 навчальні роки - 31000,00 грн, за 2027- 2028 навчальні роки - 31000,00 грн.

15.08.2024 року позивачкою було здійснено оплату за перших три місяці навчання ОСОБА_5 в сумі 9300,00 грн. Крім цього, ОСОБА_5 зареєстрований та проживає на платній основі у гуртожитку № 1 ДУ «Житомирська політехніка». 12.09.2024 року позивачка здійснила оплату за проживання сина в гуртожитку за період з вересня 2024 року по лютий 2025 року в сумі 3600,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 досяг повноліття.

На даний час позивачка не працевлаштована та виховує малолітню дитину від іншого шлюбу - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , також, на її утриманні перебуває й інша дитина від шлюбу з відповідачем - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи потребу повнолітнього сина сторін у матеріальній допомозі, у зв`язку з продовженням навчання, можливість надання такої допомоги відповідачем, оскільки останній є працездатним та працевлаштованим, наявність у власності відповідача нерухомості тощо, позивачка вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на її користь в сумі по 3000,00 грн щомісячно і до досягнення сином 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Ухвалою Бердичівського мськрайонного суду Житомирської області від 23.10.2024 відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 36 - 37).

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві та просив задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 вказала, що відповідач визнає позовні вимоги частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі по 2000,00 грн. щомісячно. Відповідач виплачує аліменти в міру своїх можливостей, не в повному обсязі, оскільки не має роботи. На даний час він знаходиться в пошуках роботи. Відповідач не є злісним неплатником аліментів, навпаки він бажає сплачувати аліменти, але розмір 3000,00 грн. є для нього непосильним. Мати відповідача може допомагати продуктами, але ОСОБА_8 не йде з нею на контакт. Також представник відповідача вказала, що сума за надані юридичні послуги 5000,00 грн. є завищеною, тому просять зменшити розмір витрат на правову допомогу.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23.07.2021 ОСОБА_9 зареєструвала шлюб із ОСОБА_10 , в зв`язку з чим змінила прізвище на " ОСОБА_11 " (а.с.8).

Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 31.03.2021 року розірвано шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 (а.с.9).

Від зазначеного шлюбу сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10,21).

Позивачка виховує малолітню дитину від шлюбу ОСОБА_12 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.22).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 13.02.2024 року ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей у розмірі по 3000,00 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2023 року й до досягнення дітьми повноліття (а.с. 13 - 14).

11.08.2024 року між Державним університетом «Житомирська політехніка» та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , як його законним представником, укладено Договір про навчання у закладі вищої освіти № 22.01-03.06/Д-378-2024 відповідно до якого ОСОБА_5 зараховано на навчання з денною формою здобуття освіти за спеціальністю 123 «Комп`ютерна інженерія» для здобуття ступеня вищої освіти «Бакалавр» (а.с.15).

11.08.2024 року між Державним університетом «Житомирська політехніка» і ОСОБА_3 укладено Договір про оплату освітніх послуг № 22.01-123.00.1/Б/Д-248-2024 (а.с.16).

За умовами зазначеного договору вартість навчання ОСОБА_5 у ДУ «Житомирська політехніка» за період з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року становить 124 000,00 грн, у тому числі: за 2024-2025 навчальні роки - 31000,00 грн, за 2025- 2026 навчальні роки - 31000,00 грн, за 2026-2027 навчальні роки - 31000,00 грн, за 2027- 2028 навчальні роки - 31000,00 грн.( а.с.16).

Згідно довідки Державного університету «Житомирська політехніка» № 455 від 13.09.2024 року ОСОБА_5 дійсно є студентом 1 курсу денної форми, спеціальності 123 «Комп`ютерна інженерія», першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, договірної основи навчання факультету інформаційно-комп`ютерних технологій ДУ «Житомирська політехніка» з терміном навчання з 01.09.2024 року по 30.03.2028 року (а.с. 17). Згідно платіжної інструкції №0.0..1 від 15.08.2024 року ОСОБА_3 було здійснено оплату за перших три місяці навчання ОСОБА_5 в сумі 9300,00 грн. (а.с.20).

Як вбачається з довідки Державного університету «Житомирська політехніка» б/н ОСОБА_5 зареєстрований та проживає на платній основі у гуртожитку № 1 ДУ «Житомирська політехніка» (а.с.18).

Відповідно до платіжної інструкції №0.0..1 від 12.09.2024 ОСОБА_3 здійснила оплату за проживання сина ОСОБА_5 в гуртожитку за період з вересня 2024 року по лютий 2025 року в сумі 3600,00 грн. (а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 досяг повноліття.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 остання на даний час не працює (а.с.23).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №398414838 від 09.10.2024 у власності відповідача ОСОБА_4 перебуває житловий будинок площею 59,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24).

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання є одним із способів захисту його інтересів, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, оскільки на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд встановив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Виходячи у необхідності оплати навчання, проживання, оплати проїзду, загальновідомих потреб у купівлі продуктів харчування, одягу, засобів догляду, ліків, канцтоварів, оплати послуг інтернету, зв`язку, зважаючи на неможливість працювати, у зв`язку із навчанням, очевидно, що син сторін на даний час потребує допомоги від батьків.

Позивачка посилалась на те, що несе витрати на навчання сина (крім плати за навчання), хоча доказів про понесення таких витрат суду не надано, проте такі витрати, зокрема на харчування, придбання канцелярського приладдя, інтернет зв"язок, суд вважає цілком об`єктивним.

Враховуючи розмір витрат за навчання, який становить загальному розмірі 124 000 грн (31 000 грн за кожен рік навчання ), витрати на гуртожиток за 6 місяців становлять 3600 грн., витрати позивачки ( доведені документально) у зв`язку із навчанням сина складають 3183,33 грн на місяць ( 50 % які має сплачувати відповідач становить 1591,67 грн.).

За таких встановлених обставин, визначаючи розмір аліментів, суд враховує актуальну і дійсну потребу повнолітнього сина сторін у матеріальній допомозі, стан здоров`я платника аліментів, наявність у нього інших утриманців, можливість надання матеріальної допомоги сину його матір`ю, приходить висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 2500 грн щомісячно, таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги. Розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб дитини, яка продовжує навчання і не повинен призводити до її збагачення.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривень, розмір стягнутих судом аліментів - 2500,00 грн., є нижче зазначеного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аліменти належить стягувати, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення ОСОБА_5 навчання, тобто до 30.06.2028, але не більше ніж до досягнення ним 23 років в разі продовження навчання.

Рішення у межах платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. по справі № 61-3416св18.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду, а саме у рішенні Верховного суду від 04.02.2020 року у справі №1.380.2019.001036 зазначено наступну позицію Верховного суду «Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Верховного суду від 26.06.2019 року у справі №200/14113/18-а «При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`ємна даних послуг, ціни позову та (або) значенню справи.»

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04).

15.10.2024 між позивачкою ОСОБА_3 та адвокатом Рекша О.І., укладений Договір про надання правничої допомоги №24 (а.с. 25-28).

15.10.2024 між позивачкою ОСОБА_3 та адвокатом Рекша О.І. було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги №24 від 09.10.2024 та Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 15.10.2024. Зі змісту вказаної угоди вбачається, що адвокат надав клієнту наступні послуги: консультація клієнта - 1000,00 грн, підготовка процесуальних документів - 4000,00 грн. Загальна вартість послуг склала 5000 грн (а.с.29 -30).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 15.10.2024 року ОСОБА_3 сплатила на рахунок адвоката кошти у розмірі 5000,00 грн (а.с. 31).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги складність справи та виконаних робіт, котрі на думку суду не є складними, час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, котрі є незначними, критерії розумності їхньої вартості, неминучості, обґрунтованості, а також думку відповідача про не співмірність витрат зі складністю справи та приходить до висновку про дійсну не співмірність розміру витрат зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витрачених адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих послуг, тобто завищення їхнього розміру, тому суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат та стягнення із відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4166,67 грн. 00 коп.- пропорційно до задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 1009, 33 грн ( пропорційно до задоволених вимог) слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. 12-13,76-81,89,258,263-265,354,430 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 2500 грн., щомісячно, починаючи з 22.10.2024 року до закінчення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчання у Державному університеті «Житомирська політехніка», тобто до 30.06.2028, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 23-х років ( в разі продовження навчання).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 1009,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4166,67 грн.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - підлягає негайному виконанню.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03 грудня 2024 року

Суддя Т.М. Вдовиченко