Провадження № 2/369/2810/24
29.11.2024 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Фінагеєвої І.О.,
при секретарі Херенковій К.К.,
У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.
Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . На випадок своєї смерті ОСОБА_3 будь-яких розпоряджень не залишив. Після смерті батька залишилося наступне належне йому спадкове майно:
1) 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , як частка у спільному сумісному майні подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яку за життя ОСОБА_3 собі у право власності не виділяв;
3) 1/2 частка автомобіля марки ВМW, модель Х5, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
4) автомобіль марки Renault, модель Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Позивач зазначив, що він є спадкоємцем першої черги за законом на день смерті ОСОБА_3 , як його син, а також дружина спадкодавця ОСОБА_2 та його неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач вказує, що прийняв спадщину, звернувшись протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори з заявою від 04 грудня 2021 року за №1323 про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита спадкова справа №439/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
27 січня 2022 року дружина спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_2 також звернулася із заявою до нотаріальної контори за №53 про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Неповнолітній син ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняв спадщину на підставі п. 4 ст. 1268 ЦК України.
За життя право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя на вказане вище нерухоме майно ОСОБА_3 не виділяв.
Що стосується земельної ділянки, то ОК "ГБТ "РОДНІЧОК" 19 травня 2018 року видало ОСОБА_3 (як члену кооперативу) Ордер №830 на заняття даної земельної ділянки ОК "ГБТ "РОДНІЧОК" - гараж А-41. А 09 квітня 2020 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до Голови правління ГБК "Роднічок" ОСОБА_5 про виключення його із членів кооперативу ГБК "Роднічок" та проханням переоформити гараж № НОМЕР_3 на ОСОБА_2 , тобто на його дружину.
Позивач зазначає, що 21 вересня 2022 року він звернувся із заявою до Боярської державної нотаріальної контори про оформлення за ним спадщини, яка залишилась після смерті його батька ОСОБА_3 , проте Постановою державного нотаріуса Панікар В.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1080/02-31 від 21 вересня 2022 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Свою відмову у видачі свідоцтва нотаріус мотивував тим, що відповідно до вимог чинного законодавства України для оформлення в нотаріальному порядку спадщини на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, необхідно надати нотаріусу правовстановлюючі документи, які підтверджують реєстрацію права власності спадкодавця на це майно, проте такі документи подані не були.
Пізніше відповідач ОСОБА_2 надала нотаріусу правовстановлюючі документи на автомобіль марки ВМW, модель Х5, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки Renault, модель Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на підставі яких Державним нотаріусом Боярської державної нотаріальної контори Прокопенко В.М. позивачу видані свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 грудня 2022 року за №2-243 та №2-244, відповідно на 1/6 та на 1/3 частки даних автомобілів.
Однак, відповідач не надає нотаріусу правовстановлюючі документи на інше спадкове майно, у зв`язку із чим, право позивача на спадкування частин спадкового майна після смерті батька не може бути реалізовано шляхом видачі йому державним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом, тому за захистом своїх майнових прав та інтересів позивач змушений звертатися до суду.
Позивач немає можливості надати нотаріальній конторі правовстановлюючі документи на спадкове майно із-за їх відсутності у нього. Ці документи знаходяться у відповідача.
На підставі викладеного позивач просить суд:
-Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 ;
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада 2023 року провадження у цивільній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2024 року постановлено витребувати у Боярської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи №439/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
10 липня 2024 року на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2024 року на адресу суду від завідувача Боярської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Валентини ПАНІКАР надійшла копія спадкової справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату час та місце слухання справи сповіщені належним чином, представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без їх участі. Позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи сповіщена належним чином, причини неявки не повідомила, судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач повідомлена про дату та час судового розгляду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подала. Причини неможливості подати відзив суду не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України).
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 20 березня 2003 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 20 березня 2003 року було складено відповідний актовий запис № 75. Батьками особи вказано: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_7 .
Як вбачається з копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_5 , виданого 07 жовтня 2020 року Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , змінив ім`я, про що 07 жовтня 2020 року складено відповідний актовий запис № 51. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_1 .
Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 , виданого 14 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис за № 667 від 24 листопада 2006 року.
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 , виданого 02 вересня 2008 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , зареєстровано шлюб, про що 02 вересня 2008 року складено відповідний актовий запис № 291. Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « ОСОБА_9 ».
Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_8 , виданого 29 жовтня 2010 року Виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_4 , про що 29 жовтня 2010 року складено відповідний актовий запис № 451. Батьками особи вказано: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 .
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , виданого 18 листопада 2021 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Фастівського району Київської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 39 років, про що 18 листопада 2021 року складено відповідний актовий запис № 443.
Як вбачається з матеріалів справи, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , залишилося наступне належне йому спадкове майно:
1) 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , як частка у спільному сумісному майні подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яку за життя ОСОБА_3 собі у право власності не виділяв;
3) 1/2 частка автомобіля марки ВМW, модель Х5, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
4) автомобіль марки Renault, модель Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Відповідно до спадкової справи № 439/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спадкоємцями першої черги за законом на день смерті ОСОБА_3 є його син - ОСОБА_1 , малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та дружина спадкодавця ОСОБА_3 ОСОБА_2 .
23 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_3 . Заява засвідчена 23 листопада 2021 року приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Єресько Т.Г. та зареєстрована в реєстрі за № 2272.
На підставі вказаної заяви, згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67625983 від 04 грудня 2021 року, виданого Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою, 04 грудня 2021 року заведено спадкову справу № 439/2021, зареєстровано у спадковому реєстрі за № 68784687. Спадкодавець: ОСОБА_3 .
27 січня 2022 року дружина спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_2 звернулася із письмовою заявою №53 до Боярської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_10 , яка діє від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої 23 листопада 2021 року приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Єресько Т.Г. за реєстровим № 2270, звернулась до Боярської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадщини.
Згідно Постанови державного нотаріуса Боярської державної нотаріальної контори Панікар В.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1080/02-31 від 21 вересня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів, які підтверджують реєстрацію права власності спадкодавця на це майно.
25 листопада 2022 року ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та імені малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась із заявою № 276 до Боярської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на її ім`я та на ім`я її малолітнього сина свідоцтва про право на спадщину за законом.
Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 16 грудня 2022 року, виданих на ім`я ОСОБА_1 державним нотаріусом Боярської державної нотаріальної контори Прокопенко В.М., зареєстрованих в реєстрі за №2-243 та №2-244, позивач набув у власність в порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_3 на 1/6 частку спадкового автомобіля марки ВМW, модель Х5, реєстраційний номер НОМЕР_1 та на 1/3 частку спадкового автомобіля марки Renault, модель Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №326163062 від 17 березня 2023 року право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , 03 березня 2021 року зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу квартири серія та номер 568, видавник Тріфонова Т.А. приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області.
Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 03 березня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Тріфоновою Т.А. 03 березня 2021 року, зареєстрованим в реєстрі за №568, ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_4 . В пункті 19 договору зазначено, що цей договір укладений за згодою подружжя сторін.
Згідно листа відповіді Гаражно-будівельного кооперативу "Роднічок" від 13 квітня 2023 року №6 на адвокатський запит №11 від 31 березня 2023 року, ОСОБА_3 був членом Гаражно-будівельного кооперативу "Роднічок" з 19 травня 2018 року по 09 квітня 2020 року. Членські внески сплачував вчасно та в повному обсязі. Згідно поданої ним 09 квітня 2020 року заяви, просив виключити його з членів кооперативу та переоформити (передати) належний йому гараж А-41 своїй дружині ОСОБА_2 , яка 09 квітня 2020 року подала заяву про вступ до членів кооперативу та просила закріпити за нею земельну ділянку для розміщення гаражу № НОМЕР_3 .
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
За правилами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України).
Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦК України).
Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК України).
Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 1 та ч. 2 ст.370 ЦК України).
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 червня 1991 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов`язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» роз`яснено, що при вирішенні справ даної категорії судам належить керуватись Законом СРСР «Про кооперацію в СРСР», Законом України «Про власність», відповідним цивільним, шлюбно-сімейним і іншим законодавством, яке регулює правовідносини між гаражно-будівельними кооперативами, їх членами і іншими особами, а також статутами цих кооперативів. У тому разі, коли встановлені статутом гаражно-будівельного кооперативу правила суперечать законодавству, застосовується чинне законодавство.
Пунктом 8 вказаної постанови роз`яснено, що у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що член гаражно-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом.
А в підпункті «б» пункту 8 даної постанови зазначено, що внесені подружжям в період шлюбу пайові внески, а після повного внесення паю - наданий в користування гараж є спільною сумісною власністю подружжя.
На підставі вищезазначених правових норм чинного законодавства України суд приходить до висновку, що придбана відповідачкою ОСОБА_2 03 березня 2021 року спірна квартира на її ім`я є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Аналогічний висновок стосується і спірної земельної ділянки набутої у власність дружиною ОСОБА_3 - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дружина ОСОБА_2 , їх неповнолітній син ОСОБА_4 та ОСОБА_1 прийняли спадщину у визначений законом строк як спадкоємці за законом першої черги.
За ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до гл.7 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається громадянинові за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав.
Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).
Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини 1 статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Оцінюючи встановлені судом обставини, суд знаходить повністю обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання права власності за позивачем ОСОБА_1 на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_3 , оскільки останній є спадкоємцем за законом першої черги, що належним чином прийняв спадщину, та має право на відповідне майно, що увійшло до спадкової маси, а отже вимоги підлягають до задоволення.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову.
Відповідно положень пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Судом під час розгляду справи встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_10 , виданого 11 січня 2023 року безтерміново.
За нормою частини 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Тому з відповідача слід стягнути 1 583,50 грн. судового збору в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 48, 51, 76, 81, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 583 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят три) грн. 50 (п`ятдесят) коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_11 , адреса: АДРЕСА_5 .
Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_12 , адреса: АДРЕСА_6 .
Суддя Інна ФІНАГЕЄВА