Справа № 138/1806/24
Провадження №:2/138/734/24
07 серпня 2024 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Холодової Т.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Паламарчук І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно та визнання права власності в порядку спадкування, -
14.06.2024 позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками вказаної квартири є мати позивача ОСОБА_3 , дочка позивача ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 та спадщину після її смерті, яка складалась з частини вказаної вище квартири прийняв позивач, оскільки на день смерті спадкодавиці проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла дочка позивача ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син позивача ОСОБА_1 . Позивач був єдиним спадкоємцем після їх смерті та, оскільки на день смерті спадкодавців проживав та був зареєстрований з ними за однією адресою, прийняв спадщину, яка складалась з частин належної їм квартири. Під час збирання документів необхідних для оформлення спадщини позивачу стало відомо, що в свідоцтві про право власності на житло від 13 вересня 1993 року міською радою було допущено помилку, яка виразилась в тому, що радою не було витребувано документів із МБТІ і не було встановлено, що за адресою АДРЕСА_2 значаться два будинки літера «А» та літера «Б» і за позивачем та спадкодавцями значиться квартира в будинку № 64 літ. «Б», проте в свідоцтві про право власності літера не вказана. З метою оформлення спадкових прав позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відмову мотивовану тим, що спадкоємцем не надано документів на підтвердження родинних відносин із дочкою ОСОБА_4 , а також при здійсненні перевірки інформації з державного реєстру речових прав нотаріусом було виявлено, що квартира АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_4 зареєстрована за ОСОБА_2 . Вказані обставини перешкоджають позивачу оформити спадщину на 3/4 частини квартири, а також зареєструвати належну позивачу 1/4 частину вказаної вище квартири. За таких підстав, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , а також право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 та після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.06.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву, призначено підготовче засідання та витребувано докази.
Ухвалою суду від 19.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 07.08.2024.
07.08.2024 позивач та його представник адвокат Середюк О.В. у судове засідання не з`явились, представник позивача подала до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та розглядати справу у її та позивача відсутність, не заперечувала щодо винесення заочного рішення.
07.08.2024 уповноважений представник Могилів-Подільської міської ради Вінницької області та третя особа ОСОБА_2 належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи до суду не з`явились.
Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як вбачається з інвентарної справи на домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , (стара назва АДРЕСА_5 наявні два будинки під літерами «А» та «Б».
Суд встановив, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло виданого 13 вересня 1993 року Бюро по приватизації державного житлового фонду виконкому Могилів-Подільської міської ради Народних депутатів квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_6 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . Загальна площа квартири 55,51 кв. м. Свідоцтво видано згідно з розпорядженням (наказом) від 10 вересня 1993 року № 1073. На підставі вказаного свідоцтва Бюро по приватизації державного, житлового фонду виконкому міської ради народних депутатів зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на вказану вище квартиру та записано у реєстрову книгу за № 1073. Вказане підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 13 вересня 1993 року (а.с. 17).
Разом з тим, відповідно до довідки № 337, виданої 12.06.2024 Комунальним підприємством «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», згідно архівних даних станом на 31.12.2012 квартира АДРЕСА_7 належить ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на підставі правовстановлюючого документа: Свідоцтво про право власності на житло, виданого 13.09.1993 Бюро по приватизації державного житлового фонду виконкому міської Ради народних депутатів згідно розпорядження № 1073 від 10.09.1993 та зареєстровано в Могилів-Подільському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 19.06.1995, реєстровий номер запису на паперових носіях № 4372. Назва вулиці змінилася з АДРЕСА_2 згідно рішення виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради 5 сесія 22 скликання від 12.05.1995. В попередньому правовстановлюючому документі було помилково вказано поштову адресу АДРЕСА_6 , фактично згідно інвентаризаційної справи, квартира АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 розташована в житловому будинку літ. «Б» (а.с. 18).
При цьому матеріалами інвентарної справи також підтверджується, що ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 .
Крім того, як вбачається з відповіді № 698879 від 19.07.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до вказаного реєстру 06.10.2007 внесено запис № 4372 щодо квартири загальною площею 32,92 кв. м., яка розташована за адресою АДРЕСА_6 (5) в будинку літ. «Б», яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.2007, посвідченого приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 2084 (а.с. 45). Вказане також підтверджується копією договору купівлі-продажу від 13.11.2007 та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16877537 від 01.12.2007 (а.с. 29-30, 28), а також матеріалами інвентарної справи на домоволодіння по АДРЕСА_2
Також і з інвентарної справи на вказане домоволодіння, і з правовстановлюючих документів на житло вбачається, що квартири за адресою АДРЕСА_2 в будинку літ. «Б» за № 3 та за № 3(5) є окремими об`єктами та різняться за нумерацією квартир, площею, кількістю кімнат та належать різним власникам.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.01.2024 інформація щодо зареєстрованого права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_6 у даному реєстрі відсутня (а.с. 27).
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі осіб.
Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За змістом цієї норми, ст. 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Суд не встановив наявність іншої домовленості між співвласниками вказаної квартири, а тому приходить до висновку, що їх частки у праві спільної сумісної власності є рівними, тобто по 1/4 частині кожному.
Таким чином суд встановив, що ОСОБА_1 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого 13 вересня 1993 року Бюро по приватизації державного житлового фонду виконкому міської Ради народних депутатів, проте в правовстановлюючому документі допущено помилку в зазначенні номеру будинку, що позбавляє позивача можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За таких підстав, суд вважає позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо визнання за позивачем права власності в порядку спадкування суд зазначає наступне.
Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 8).
Як встановлено судом ОСОБА_3 була власницею 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого 13 вересня 1993 року Бюро по приватизації державного житлового фонду виконкому міської Ради народних депутатів.
Пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлює, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.
Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, зокрема, діти померлого.
Вказане дає суду підстави вважати, що правовідносини, які виникли внаслідок відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР.
ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 була рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що встановлено рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.12.2022 (справа № 138/2730/22) (а.с. 15-16) та згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України вказані обставини доказуванню не підлягають.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
При цьому згідно ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Згідно з Довідкою адміністратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Могилів-Подільської міської ради № 306 від 04.11.2022 ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_6 до дня своєї смерті за даною адресою на день смерті вказаної особи також був зареєстрований, зокрема, син ОСОБА_1 (а.с. 9).
Крім того, як вбачається з інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 77470338 від 27.06.2024, наданої приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Анцут Л.М. інформація щодо зареєстрованих спадкових справ після смерті ОСОБА_3 в реєстрі відсутня (а.с. 41). Вказане свідчить про те, що жодна особа, крім позивача, не прийняла спадщину та не звернулась до органу нотаріату із заявою про її прийняття.
Отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 та до нього перейшло право власності на частку у спільному сумісному майні на квартиру АДРЕСА_1 , і таке право належало йому з моменту відкриття спадщини.
Крім того, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 13). Померла була донькою позивача, що підтверджується дублікатом свідоцтва про народження переведеного з молдавської мови на російську, з якого вбачається, що батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є ОСОБА_6 (а.с. 14).
Також ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 12). Померлий був сином позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , з якого вбачається що батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , є ОСОБА_1 (а.с. 19).
Як встановлено судом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були співвласниками квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 13 вересня 1993 року Бюро по приватизації державного житлового фонду виконкому міської Ради народних депутатів і їм належало по 1/4 частині вказаного нерухомого майна.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно довідки № 307 від 04.11.2022, виданої адміністратором відділу «Центр надання адміністративних послуг» Могилів-Подільської міської ради ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_6 до дня своєї смерті. За даною адресою на день смерті вказаної особи також був зареєстрований, зокрема, батько ОСОБА_1 (а.с. 11).
Крім того, згідно довідки № 306 від 04.11.2022, виданої адміністратором відділу «Центр надання адміністративних послуг» Могилів-Подільської міської ради ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_6 до дня своєї смерті. За даною адресою на день смерті вказаної особи також був зареєстрований батько ОСОБА_1 (а.с. 10).
За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 після смерті доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_1 прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцями і протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини, про що свідчать інформаційні довідки зі спадкового реєстру № 77470403 та № 77470451 від 27.06.2024 про відсутність інформації щодо зареєстрованих спадкових справ після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 42, 43).
Позивач звернувся до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області з усним зверненням щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та 25.03.2024 за вих № 01-16/46 нотаріусом надано письмова відповідь, згідно якої позивач прийняв спадщину фактичним шляхом оскільки був зареєстрований за однією адресою із спадкодавцями на час смерті, однак видача свідоцтва про право на спадщину за законом неможлива, оскільки нотаріусу не надана інформація про факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , також, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_3 вказаний інший власник, а не ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 20).
Таким чином, позивач в органах нотаріату не може оформити спадщину на належне йому після смерті матері, сина та доньки майно, так як у правовстановлюючому документі допущено помилку.
При цьому суд не погоджується з доводами нотаріуса, що власником квартири АДРЕСА_3 вказаний інший власник, а не ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з підстав викладених вище, оскільки ОСОБА_2 є власником квартири під номером АДРЕСА_8 .
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Оскільки померлим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 належало право власності на квартиру АДРЕСА_1 та їх частка у вказаному спільному сумісному майні складала по 1/4 частині, то таке право увійшло до складу спадщини після їх смерті та перейшло їх спадкоємцю ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене, до позивача в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перейшло право власності в загальному на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 , а тому, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними, а відтак такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 529 ч. 1, 548 ч. 2, 549 ч. 1 п. 1 ЦК УРСР, ст.ст. 316, 319, 321, 370, 392, 1218, 1261 ЦК України, ст.ст. 12, 76-82, 247 ч. 2, 259 ч. 1, 2, 263-265, 273, 280-283, 289 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 та після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Представник позивача: адвокат Середюк Олена Василівна, адреса для листування: АДРЕСА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .
Відповідач: Могилів-Подільська міська рада Вінницької області, місцезнаходження: площа Шевченка, 6/16, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 26340549.
Третя особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_10 .
Суддя: Т.Ю. Холодова
Повне судове рішення складено 08.08.2024