Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
05.11.2024
У Х В А Л А

п р о з а к р и т т я п р о в а д ж е н н я у с п р а в і

05 листопада 2024 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого: судді - Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ заяву відповідачки про закриття провадження у справі за цивільним позовом Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання звільнити земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Новоархангельського районного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа за позовом Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання звільнити земельну ділянку.

31.10.2024 року від відповідачки надійшла заява про закриття провадження у справі, в якій вона зазначила, що згідно повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма N 20-ОПП і) фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зазначила, АДРЕСА_1 , як місце провадження господарської діяльності.

Згідно податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2024 рік задекларовано та відповідно сплачено податок за землю із земельної ділянки площею 0,0024 га, саме під тимчасовою спорудою.

Крім того, згідно квитанцій за 2022 та 2023 роки відповідачкою вносилася плата у розмірі орендної плати визначеної договором суборенди від 2012 року.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 23 травня 2018 року у справі N 629/4628/16-ц (провадження 14-77цс18), від 27 червня 2018 року у справі N 749/230/15-ц (провадження 14-214цс18) та від 17 жовтня 2018 року у справі N 922/2972/17 (провадження N 12-194гс18), в яких розглядалося питання щодо юрисдикції спорів за позовом органу місцевого самоврядування про стягнення безпідставно збережених грошових коштів у вигляді орендної плати за користування земельними ділянками без укладення договору оренди, дійшла таких висновків.

Наявність у відповідача статусу підприємця не свідчить про те, що він виступає у такій якості, зокрема, у правовідносинах щодо замовлення документації із землеустрою для набуття в оренду земельних ділянок комунальної власності, а також у правовідносинах з користування земельними ділянками без укладення договору оренди.

Для встановлення факту користування відповідачем земельною ділянкою з метою здійснення господарської, зокрема підприємницької, діяльності суд має встановити факт здійснення відповідачем як фізичною особою-підприємцем на цій земельній ділянці діяльності, спрямованої на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

Як слідує з інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована в реєстрі в статусі фізичної особи-підприємця та перебуває у вказаному статусі, з такими видами діяльності: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний). 47.75 Роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах. 47.82 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям. 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування. 47.79 Роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах.

За ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Отже, чинне законодавство не виділяє такого суб`єкта права власності як фізична особа-підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи-підприємця. Законодавство лише встановлює, що фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Таким чином, суб`єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником буд-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи.

Разом з цим, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 320 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями).

Суб`єктами господарювання визнаються, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які зареєстровані відповідно до закону як підприємці, та здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобовязаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством (ст. 55 Господарського кодексу України).

Відомостей щодо використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , в інших цілях матеріали справи не містять.

Таким чином призначення майна (тимчасової споруди торгівельного призначення) та факт перебування відповідача в статусі фізичної особи-підприємця, надає підстави для висновку про його використання відповідачкою для здійснення підприємницької діяльності.

Використання відповідачем спірної земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності також підтверджується додатком 10 до Порядку обліку платників податків і зборів форми N 20-ОПП.

Докази зворотного позивачем не надані.

Тобто у даній справі відповідач виступає у спірних відносинах, як фізична особа-підприємець, а тому відповідно до ст. 20 ГПК України вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Просила закрити провадження у даній справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але разом з тим надав суду заяву, в якій просив проводити судове засідання 05.11.2024 року за його відсутності та відмовити в задоволенні поданої відповідачкою заяви про закриття справи.

Дослідивши заяву та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 та 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи 25.04.2024 року ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області відкрито провадження за цивільним позовом Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання звільнити земельну ділянку.

31.05.2024 року на підставі ухвали Новоархангельського районного суду Кіровоградської області закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання звільнити земельну ділянку до судового розгляду.

Судовий розгляд по справі відкладався неодноразово.

Досліджуючи мотиви, викладені відповідачкою у заяві про закриття провадження у справі, суд зважує на наступне.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

На час звернення до суду та розгляду справи процесуальне законодавство містило критерії розмежування справ за предметною та суб`єктною підсудністю.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка, будучи фізичною особою - підприємцем отримала на підставі договору від 14.08.2012 року в суборенду земельну ділянку загальною площею 0,0024 га для розміщення магазину, в якому в подальшому здійснювала господарську діяльність з реалізації товару, в період користування земельною ділянкою позивачка як суб`єкт господарювання сплачувала відповідні податки та орендну плату за користування земельною ділянкою.

28.08.2012 року на підставі рішення № 90 виконавчого комітету Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області надано відповідачці дозвіл на розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності на території ТОВ «Світанок» по АДРЕСА_1 .

Після закінчення строку дії договору власник земельної ділянки (позивач у справі) надіслав позивачці вимогу про звільнення земельної ділянки, але вимоги не були виконані, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд вважає за необхідне в даній справі визначити співвідношення понять фізичної особи та фізичної особи - підприємця та їх правового статусу.

Відповідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексу України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статті 25 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

За правилами частин другої та четвертої цієї статті цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

У статті 26 ЦК України вказано, що всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно ст. 50 ЦК України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Обмеження права фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності встановлюються Конституцією України та законом. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою. Якщо особа розпочала підприємницьку діяльність без державної реєстрації, уклавши відповідні договори, вона не має права оспорювати ці договори на тій підставі, що вона не є підприємцем.

З аналізу вказаних вимог цивільного законодавства вбачається, що кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус «фізична особа - підприємець» сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною дієздатністю, та не обмежує їх.

Використання відповідачкою спірної земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності також підтверджується додатком 10 до Порядку обліку платників податків і зборів форми N 20-ОПП.

Матеріали справи містять докази того, що ОСОБА_1 на час розгляд справи по суті перебуває у статусі фізичної особи-підприємця.

За загальним правилом, закріпленим у ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Разом з тим у ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду, та справи у спорах щодо продажу пакетів акцій, що належать державі у статутному капіталі банків; з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; 4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; 5) справи у спорах щодо фінансових інструментів, зокрема щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах; 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами, клопотаннями органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності; 8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; 9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; 10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті; 12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів) такої юридичної особи, поданим в її інтересах; 13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; 14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою; 15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання; 16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець; 17) справи, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійних договорів, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства; 18) справи у спорах щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів власників облігацій, що виникають між адміністратором за випуском облігацій та емітентом облігацій та/або особами, які надають забезпечення за такими облігаціями; 19) справи у спорах щодо оскарження рішення зборів власників облігацій. Терміни "особа, яка надає забезпечення", "збори власників облігацій" вживаються у цьому Кодексі у значенні, наведеному в Законі України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки"; 20) справи у спорах між організацією водокористувачів та її членом або власником (користувачем) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, включеної до території обслуговування відповідної організації водокористувачів, щодо набуття чи припинення членства в такій організації водокористувачів, укладання, зміни, розірвання, виконання організацією водокористувачів договорів, додаткових угод та іншої документації, яка відповідно до умов договору є його невід`ємною частиною, умов надання послуг організацією водокористувачів, визнання недійсними правочинів, вчинених організацією водокористувачів, а також щодо визначення території обслуговування організації водокористувачів; справи у спорах між власниками меліоративних систем або мереж та водокористувачами щодо умов забору, доставки води та її відведення; 21) справи про ліквідацію страховика або кредитної спілки за позовом Національного банку України відповідно до статті 110 Цивільного кодексу України.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до ОСОБА_1 , як фізичної особи - підприємця, за захистом своїх цивільних прав про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

З урахуванням викладеного, суд вказує, що за суб`єктним складом даний спір підпадає під дію статті 1 ГПК України і належить до компетенції господарських судів, оскільки спори за позовом органу місцевого самоврядування до фізичної особи - підприємця про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою розглядаються в порядку господарського судочинства.

Зазначені вище обставини стали відомі суду після відкриття провадження у справі.

П. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України вказує , що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

За таких обставин, суд вважає за доцільне заяву відповідачки задовольнити та закрити провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 25, 26, 50 ЦК України, ст. ст. 58, 128 ГК України, ст. ст. 1, 20 ГПК України, ст. ст. 2, 4, 5 ,19, 255, 258, 259, 260, 263 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у справі за цивільним позовом Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання звільнити земельну ділянку на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України - у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі ч. 1 ст. 256 ЦПК України роз`яснити Новоархангельській селищній раді Голованівського району Кіровоградської області право звернення з тотожнім позовом до Господарського суду Кіровоградської області.

Роз`яснити Новоархангельській селищній раді Голованівського району Кіровоградської області право звернення до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з клопотанням про повернення судового збору на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Ідентифікаційні дані учасників:

Новоархангельська селищна рада Голованівського району Кіровоградської області, місце знаходження вул. Центральна, 31 селище Новоархангельськ Голованівського району Кіровоградської області , код юридичної особи в єдиному державному реєстрі підприємств і організацій 04367217.

ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 .

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: