СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8742/24

пр. № 2/759/3456/24

04 листопада 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судових засідань Вінцковської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Київської міської ради, в якому просила визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , року на 1/40 частку житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала сину померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого був його батько ОСОБА_2 та який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що 25.06.1958 року ОСОБА_2 разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу від 25.06.1958 року придбали 1/5 частину домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_2 , яку пізніше перейменована на вулицю А. Петрицького та домоволодінню подружжя Ринденків присвоєно номер 10. Після смерті дружини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_9 спадкоємцями стали її чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 в рівних долях, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку у вказаній частці видано свідоцтво складається з 1/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 (десять), що належав померлій на підставі договору купівлі-продажу. Свідоцтво про право на спадщину на 1/20 частину житлового будинку видано ОСОБА_2 (чоловіку померлої). Свідоцтво про право на спадщину на 1/20 частину житлового будинку видано ОСОБА_3 (сину померлої) не видавалося. 15.02.2010 року ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право, заповів своїй онуці ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, його спадкоємцем став батько ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив свої спадкові права. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер і сам ОСОБА_2 . Вона прийняла спадщину та оформила спадкові права лише на ту частину спадкової маси, стосовно якої були наявні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно.

29.03.2024 року вона звернулася до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на ту частину спадщини, яку ОСОБА_2 прийняв після смерті сина ОСОБА_3 . Однак, державним нотаріусом ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на спадкове майно та видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.03.2024 року.

Процесуальні дії

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2024 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 38-39).

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 02.05.2024 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 41-42).

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 15.05.2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та витребувано докази у справі (а.с. 84-85).

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 04.07.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с. 164-165).

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, направили до суду заяву, у якій просили проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, надійшли пояснення, у яких просили зважаючи на докази у справі ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства України та розглядати справу за відсутності представника.

Третя особа у судове засідання свого представника не направила, надіслали лист, у якому просили розглядати справу у відсутність їх представника.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 25.06.1958 року подружжя ОСОБА_6 купили 1/5 частину домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_2 , та складається домоволодіння в цілому з одноповерхового дерев`яного будинку на 5 кімнат та девев`яного флігеля на 1 кімнату розташованого на присадибній ділянці 2,293 кв. в межах сторонам відомих. За цим договором подружжя ОСОБА_6 мають користуватися кімнатою в фасадному будинку площею 22,50 кв.м. та верандою 16,7 кв.м. (а.с. 14).

Згідно довідки домоволодіння АДРЕСА_1 на праві особистої власності зареєстровано за громадянами: ОСОБА_7 (договір купівлі продажу від 25.06.1958 року) - 1/10 частини, ОСОБА_8 (договір купівлі продажу від 25.06.1958 року) - 1/10 частини, ОСОБА_9 (свідоцтва про право на спадщину від 22.05.1967 року) - 79/200, ОСОБА_10 (договір дарування від 30.07.1968 року) - 7/25, Трил НЕМОЖУ ЗРОЗУМІТИ (свідоцтво про право проживанн) - 1/8 (а.с. 15).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем майно ОСОБА_4 , 1926 року народження є її чоловік - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка складається з 1/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належала померлій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого П`ятою Київської державною нотаріальною конторою 25.06.1958 року за реєстрованим номером № 10094. Свідоцтво на право на спадщину на 1/20 частину житлового будинку видано ОСОБА_2 та на 1/20 видано не було (а.с. 25).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на випадок його смерті заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , все його майно, що належало йому на день його смерті, що підтврджується заповітом, зареєстрованим в реєстрі за № 122701 (а.с. 27).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.08.2013 року (а.с. 103).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , 1928 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 3/20 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , з яких 1/10 частини належала йому на підставі договору купівлі продажу від 25.06.1958 року та 1/20 частини, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 28).

29.03.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 (а.с. 30).

29.03.2024 року постановою Дванадцятої київської нотаріальної контори відмолено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 (а.с. 31).

Згідно інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок в АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 у частках - 79/200 та 3/20 (а.с. 29).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Відповідно до п. 4.15, 4.18. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за N 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Як передбачено ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3).

За приписами ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до зазначених положень ЦК України, позивачі за первісним та зустрічним позовами являються спадкоємцями майна померлого за законом першої черги, спадщину в установленому законом порядку прийняли звернувшись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини в установлений законом строк.

Наявність інших спадкоємців, зокрема тих, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, судом не встановлена.

29.03.2024 року постановою Дванадцятої київської нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане майно (а.с.31)

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.07.2010 року після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадкоємцями є її чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 , спадщина складається з 1/10 частини будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Свідоцтво видане на 1/20 частину спірного житлового будинку ОСОБА_2 , свідоцтво на 1/20 житлового будинку не видавалось (а.с.142 зворот).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.11.2015 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв спадщину, після ОСОБА_3 , але не оформив своїх спадкових прав на 1/40 частину будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок (а.с. 105).

Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до п.4.15 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Згідно п.3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.4 ст.25, п.11 ч.4 ст.346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.ст. 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, положення значених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/40 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був спадкоємцем свого сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та прийняв після останнього спадщину, проте не оформив своїх спадкових прав, та задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 4,5,12,13,81, 89,141, 158, 258-259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/40 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , який був спадкоємцем свого сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , який прийняв спадщину, проте не оформив своїх спадкових прав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м.Києва, громадяника України, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Київська міська рада, , адреса: м.Київ, вул.Хрещатик, 36.

Третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, , адреса: м.Київ, вул. Г.Юри, 9.

Повний текст рішення виготовлено 14.11.2024.

Суддя Ю.О. Твердохліб