печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2024 р. суддя Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г. О., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі №757/29710/24-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У проваджені суду перебуває вказана цивільна справа.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09.07.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання.

28.11.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, яка передана судді Матійчук Г. О. 03.12.2024 року, у якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; машиномісце 83, загальною площею 16, 1 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; машиномісце 27, загальною площею 13, 4 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0; транспортний засіб Harley Davidson, модель XL 883N, рік випуску 2017, об`єм двигуна 883 куб. см.; транспортний засіб AUDI A7, рік випуску 2014, об`єм двигуна 2995 куб. см.; квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 41, 7 кв. м., житловою площею 17, 5 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; транспортний засіб TOYOTA CAMRY SOLARA, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2362 куб. см.; заборонити суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (державним реєстраторам, нотаріусам та іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, а саме: щодо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; машиномісця 83, загальною площею 16, 1 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; машиномісця 27, загальною площею 13, 4 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; квартири АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0; транспортного засобу Harley Davidson, модель XL 883N, рік випуску 2017, об`єм двигуна 883 куб. см.; транспортного засобу AUDI A7, рік випуску 2014, об`єм двигуна 2995 куб. см.; квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 41, 7 кв. м., житловою площею 17, 5 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; транспортного засобу TOYOTA CAMRY SOLARA, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2362 куб. см.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що предметом позовної заяви, із якою звернулась позивач до суду, є поділ майна подружжя, а саме: квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; машиномісця 83, загальною площею 16, 1 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; машиномісця 27, загальною площею 13, 4 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; квартири АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0; транспортного засобу Harley Davidson, модель XL 883N, рік випуску 2017, об`єм двигуна 883 куб. см.; транспортного засобу AUDI A7, рік випуску 2014, об`єм двигуна 2995 куб. см.; квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 41, 7 кв. м., житловою площею 17, 5 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; транспортного засобу TOYOTA CAMRY SOLARA, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2362 куб. см. Вказує, що невжиття заходів забезпечення позову, а саме: накладання арешту на вищевказані об`єкти може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача, що стало підставою для звернення до суду із вказаною заявою.

Згідно із положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви з додатками, дійшов до наступних висновків.

Згідно із положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень п. 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов зокрема забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З точки зору закону, значення заходів забезпечення позову полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п. п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст. ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову, однак їх одночасне застосування не відповідає вимогам закону.

Вказане узгоджується із правовою позицію викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 травня 2022 року, справа № 317/2155/21, провадження № 61-15398св21.

Заява про забезпечення позову не містить доводів у чому полягає необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, пов`язані з переходом права власності на спірне майно (відчуження), одночасно із вжиттям заходів забезпечення позову шляхом арешту вказаного майна.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, достатнім та ефективним способом забезпечення позову є арешт майна, яке є предметом позову, оскільки позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог. Застосування саме такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та інтересів.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно, яке є предметом позову, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; машиномісце 83, загальною площею 16, 1 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; машиномісце 27, загальною площею 13, 4 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0; транспортний засіб Harley Davidson, модель XL 883N, рік випуску 2017, об`єм двигуна 883 куб. см.; транспортний засіб AUDI A7, рік випуску 2014, об`єм двигуна 2995 куб. см.; квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 41, 7 кв. м., житловою площею 17, 5 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; транспортний засіб TOYOTA CAMRY SOLARA, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2362 куб. см., не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, суд прийшов до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на вказане майно.

Разом з тим, вимоги заяви про забезпечення позову в частині заборони суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (державним реєстраторам, нотаріусам та іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначених об`єктів нерухомого майна не підлягають задоволенню, оскільки зазначений вид забезпечення не випливає з предмету спору, до того ж охоплюється накладенням арешту на майно.

Строк дії заходів забезпечення позову передбачено ч. ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України, зокрема: у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи; якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення; у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову; у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно із ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260, 353-355, 15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі №757/29710/24-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Вжити заходів забезпечення позову та накласти арешт на:

- на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

- машиномісце 83, загальною площею 16, 1 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00;

- машиномісце 27, загальною площею 13, 4 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

- квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0;

- транспортний засіб Harley Davidson, модель XL 883N, рік випуску 2017, об`єм двигуна 883 куб. см.;

- транспортний засіб AUDI A7, рік випуску 2014, об`єм двигуна 2995 куб. см.;

- квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 41, 7 кв. м., житловою площею 17, 5 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00;

- транспортний засіб TOYOTA CAMRY SOLARA, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2362 куб. см.

В задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Г. О. Матійчук