Справа № 277/821/24
Номер рядка звіту 59
РІШЕННЯ

іменем України

"05" серпня 2024 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.В.

за участю секретаря с/з Лук`янчук Т.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт Ємільчине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області про визнання права власності у порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Сищук В.В. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності у порядку спадкування на майнову частку у статутному капіталі Селянського (фермерського) господарства ім. О.Ф.Тищук у розмірі 1/3 частини.

Вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , який проживав в с. Бобриця Звягельського району Житомирської області.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, із права на частку у статутному капіталі Селянського (Фермерського) господарства ім. О.Ф.Тищук, яке зареєстровано Ємільчинською районною державною адміністрацією 25.01.1996 pоку та знаходиться в с. Бобриця Звягельського (Ємільчинського) району Житомирської області.

За життя батько заповіт не склав. Окрім ОСОБА_1 інших спадкоємців, які б мали право на отримання спадщини немає.

Для оформлення спадкових прав на майно батька ОСОБА_1 звернулася до Звягельської районної державної контори, де була відкрита спадкова справа №35/2024.

За результатами аналізу спадкової справи та поданих ОСОБА_1 документів у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у статутному капіталі СФГ ім. О.Ф. Тищук було відмовлено, у зв`язку з відсутністю відомостей про обсяг статутного (складеного) капіталу юридичної особи.

Померлий ОСОБА_2 був одним із засновників та керівником СФГ ім. О.Ф. Тищук, Діяльність СФГ ім. О.Ф. Тищук не припинена. Позивач, як спадкоємець має намір продовжити діяльність господарства. Фактично, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майнові права засновника фермерського господарства, є перешкодою позивачу для проведення державної реєстрації внесення змін до статуту.

Представник позивача вважає, що до позивача, як до спадкоємця за законом, який висловив бажання продовжити діяльність господарства, повинні перейти права засновника СФГ ім. О.Ф. Тищук.

Для подальшого утримання та збереження майна позивачу необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім, як визнання в судовому порядку права власності на майнову частку у статутному капіталі СФГ ім. О.Ф. Тищук не існує.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ксерокопії постанови Звягельської державної нотаріальної контори Житомирської області №512/02-31 від 12.03.2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у статутному капіталі селянського (фермерського) господарства ім. О.Ф. Тищук, у зв`язку з відсутністю відомостей про обсяг статутного (складеного) капіталу юридичної особи. (а.с. 6).

Згідно ксерокопії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане повторно, 09.01.2024 року Звягельським відділом ДРАЦС у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 7).

Як вбачається із ксерокопії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке видане повторно 25.05.2001 року відділом ЗАГС м. Надим і Надимського району Управління ЗАГС Адміністрації ЯНАО батьками ОСОБА_1 були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 8).

Із довідки державного нотаріуса Звягельської державної нотаріальної контори №229/02-14/35/24 від 06.02.2024 року слідує, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею всього майна померлого ОСОБА_2 (а.с. 9).

Відповідно до ксерокопії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №139991 державним реєстратором Яценко І.А. 25.01.1996 року проведено державну реєстрацію селянського (фермерського) господарства ім. О.Ф. Тищук. (а.с. 11).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань розмір статутного капіталу Селянського (фермерського) господарства ім. О.Ф. Тищук не визначено. (а.с. 12).

Селянське (фермерське) господарство ім. О.Ф. Тищук діє на підставі Статуту, затвердженого головою селянського (фермерського) господарства ОСОБА_2 (а.с. 14-17).

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Предметом цього спору є визнання за позивачем права власності на майнову частку у статутному капіталі СФГ ім. О.Ф. Тищук в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов`язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України (ст.2 Закону України «Про фермерське господарство»).

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщину визначений у статті 1219 ЦК України.

Майно фермерського господарства належить йому на праві власності (ч.1 ст.20 Закону України «Про фермерське господарство»). Фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання (частина перша статті 22 цього Закону). Успадкування фермерського господарства і цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону (частина перша статті 23 того ж Закону).

У випадку смерті засновника (члена) селянського (фермерського) господарства його спадкоємці мають право на спадкування цього господарства (прав засновника, члена). За наявності у фермерського господарства статутного (складеного) капіталу з розподілом часток між його засновником, членами спадкоємці засновника (члена) фермерського господарства спадкують відповідні права засновника, члена), якому належала відповідна частка у статутному (складеному) капіталі.

Таким чином, успадкування фермерського господарства, як цілісного майнового комплексу (у т.ч. і права постійного користування земельною ділянкою), або його частини, полягає у спадкуванні корпоративних прав засновника та/або учасника, зокрема права на частку у сформованому статутному (складеному) капіталі.

Аналогічний правовий висновок міститься у п.п.57-63 постанови від 23 червня 2020 року Великої палати Верховного Суду у справі №179/1043/16-ц.

Відповідно до ст.167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статтею 178 ЦК України визначено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Із наведеного вбачаєтеся, що корпоративні права учасника СФГ ім. О.Ф. Тищук є оборотноздатними у випадку їх оформлення як внеску до статутного капіталу.

Отже, свідоцтво про право на спадщину на корпоративні права, зокрема на частку у статутному капіталі фермерського господарства, може бути видано лише у випадку наявності сформованого статутного капіталу.

За аналогією права (ст.23 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю), у разі смерті або припинення учасника фермерського господарства його частка переходить до його спадкоємця чи правонаступника без згоди учасників фермерського господарства. Для видачі свідоцтва про право на спадщину на частку в статутному капіталі нотаріусу надається інформація з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб, у якій має обов`язково бути зазначена частка померлого учасника.

Як вбачається із інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань статутний капітал СФГ ім. О.Ф. Тищук сформований не був (розмір статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) спадкодавцем ОСОБА_2 до статутного фонду фермерського господарства становить 0.00 грн.). Тобто, спадкодавцем за життя оформлено належні йому корпоративні права у СФГ ім. О.Ф. Тищук у вигляді оборотоздатного об`єкту цивільних прав, внеску до статутного капіталу не було проведено.

У переліку підстав припинення СФГ ім. О.Ф. Тищук смерть одного учасника не значиться.

Статтею 36 Закону України «Про фермерське господарство» встановлено, що рішення про припинення діяльності фермерського господарства приймається виключно у разі, якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства у порядку, встановленому законом.

Права засновника та учасника СФГ ім. О.Ф. Тищук є майновими правами, тому згідно ст.ст.177-178 ЦК України входять до складу спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_2 . Будь-яких особливостей спадкування майна чи майнових прав засновника фермерського господарства Цивільний кодекс України не містить.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_2 був засновником та керівником СФГ ім. О.Ф. Тищук, в якого немає сформованого статутного капіталу, за статутом господарства підстави припинення такого господарства у зв`язку із смертю одного з його учасників не значиться, а позивач прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , бажає продовжити діяльність господарства, тому суд дійшов висновку, що визнання за позивачем в порядку спадкування після смерті батька майнової частки у статутному капталі СФГ ім. О.Ф. Тищук у розмірі 1/3 частини є ефективним способом захисту його прав як спадкоємця засновника.

Таким чином вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного ст.ст.16, 316-321, 328, 392 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 247, 258, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області про визнання права власності у порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою АДРЕСА_1 право власності на майнову частку у статутному капіталі Селянського (фермерського) господарства ім. О.Ф.Тищук у розмірі 1/3 частини у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. В. Заполовський