Справа № 191/1811/24
Провадження № 2/191/623/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Силкіної О.Г.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про виділ в натурі 1/2 частки житлового будинку, який належить співвласникам на праві спільної часткової власності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про виділ в натурі 1/2 частки житлового будинку, який належить співвласникам на праві спільної часткової власності.

Вобґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 . Інша 1/2 частка зазначеного житлового будинку належать батьку позивачці - ОСОБА_3 на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 на право особистої власності на жилий будинок. Батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і як відомо позивачці, право на спадщину на його частку будинку не оформлено. Земельна ділянка, на якій розташований зазначений будинок знаходиться у віданні Синельниківської міської ради Дніпропетровської області і була виділена для обслуговування всього житлового будинку з господарськими будівлями у користування.

Позивач має намір оформити земельну, ділянку для обслуговування будинку у приватну власність, що на даний час за відсутності згоди іншого співвласника не можливо. Отже, порушується повноцінний зміст її права власності на нерухоме майно, що належить на праві спільної часткової власності, оскільки у даному випадку вона не може реалізувати своє право на вільне розпорядження власним майном (продати, подарувати тощо) без згоди

іншого співвласника без оформленої земельної ділянки для обслуговування житлового будинку.

Згідно зі ст. ст. 321, 317, 319 ЦК України право власності є непорушним і

власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном власний розсуд.

Вже тривалий час позивач проживає у вищевказаному будинку із таким же розподілом часток і в такому самому складі приміщень. На даний час жодних

змін в будинку та господарських будівлях не здійснено, територія подвір`я чітко

визначена і розподілена між співвласниками. Частина житлового будинку та господарські будівлі і споруди, що пропонуються виділу існують окремо від

частин інших співвласників. Частина житлового будинку, що належить позивачці має окремий особовий рахунок, незалежну систему опалення, є окремі господарські

споруди, якими вона користується і окреме подвір`я, що відмежоване від території

іншого подвір`я огорожею. Вже багато років існують два відокремлені домогосподарства. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 09.04.2024

року в цілому об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 складається з:

- житлового будинку А1-1, прибудов а2, а3, а4,а5, а6, загальною площею 115,4 кв.м.,

житловою площею 71,2 кв.м., сараїв Б, З, Ж, гаражу Г, літніх кухонь К1, Д, прибудови до літньої кухні к2, входу у погріб П, погрібу пг, вбиральні В, літнього душу Л,

огорожі № 1-4, водоколонки № 5-6.

Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна

№ 258 від 11.04.2024 року та технічного паспорту на будинок, складених КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 09.04.2024 року, 1/2 частка будинку, яка належить ОСОБА_1 , складається із новоутвореного об`єкту нерухомого майна, а саме: А1-1 житлового будинку, прибудови а4, а5, загальною площею 54,0 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м, що складається з приміщень : кімнати, площею 6,5 м., кімнати пл.12,8 кв.м., передпокою пл.8.9 кв.м., кімнати пл.9,2 кв.м., кухні пл.5,0 м.,

коридору пл.6,2 кв.м., кухні пл.5,4 кв.м., господарських будівель та споруд : сарай Б,

літня кухня К1, прибудова до літньої кухні к2, вхід в погріб П, погріб пг, вбиральня

В, літній душ Л, огорожа №1-2, водоколонка №6. 3а технічними показниками

об`єкт нерухомого майна утворився шляхом поділу без втручання в несучі конструкції, має відокремлений вихід і може бути виділений в окрему адресу.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364

ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі

частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та п.10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою КМУ від 8.12.2010 року №1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.12.4. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та

розрахунку часток об`єктів нерухомого майна від 18.06.2007 року № 55, поділ

об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

У зв`язку з цим, просить виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП : НОМЕР_2 , в натурі частку спільного майна, що складається з 1/2

частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме : А1-1 житловий будинок, прибудова а4,а5, загальною площею 54,0 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., що складається з приміщень : кімнати, площею 6,5 м., кімнати пл.12,8 кв.м., передпокою пл.8.9 кв.м., кімнати пл.9,2 кв.м., кухні пл.5,0 м, коридору пл.6,2 кв.м., кухні пл.5,4 кв.м., господарських будівель та спору : сарай Б, літня кухня К1,прибудова до літньої кухні к2, вхід в погріб П, погріб пг, вбиральня В, літній душ Л, огорожа № 1-2, водоколонка № 6, та припинити право спільної власності на виділене майно.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам.

Частиною 5 ст.279 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 .

Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 28.07.1999 року, ОСОБА_1 належить 1/2 частина жилого будинку з прилежними до нього будівлями та спорудами, який розташований за адресою : АДРЕСА_1 . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Синельниківської міської ради №138 від 21.07.1999 року.

Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна

№ 258 від 11.04.2024 року, ОСОБА_1 належить 1/2 частка будинку, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 . Склад новоутворених об`єктів нерухомого майна та їх адреси : житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 54,0 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м, господарські будівлі та споруди : сарай Б, літня кухня К1, прибудова до літньої кухні к2, вхід в погріб П, погріб пг, вбиральня В, літній душ Л, огорожа №1-2, водо колонка №6. 3а технічними показниками об`єкт може бути поділено. Висновок : Об`єкт нерухомого майна утворився шляхом поділу без проведення будівельних робіт, без втручання в несучі конструкції, перепланування та переобладнання. За технічними показниками частина об`єкта нерухомого майна 1/2 частки є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі.

В матеріалах спадкової справи №254 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , міститься заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Також, міститься копія заповіту, згідно якої ОСОБА_3 заповідав належну йому частину жилого будинку та господарчі будівлі, які знаходяться за адресою : АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За змістом ч. 3ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Як роз`яснено в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Відповідно до п.6 вищенаведеної Постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом /квартиру/. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року.

Згідно ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2ст. 183 цього кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, к ожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 , зазначена частина будинку є відокремленою, має окремий вихід та може бути виділена в натурі без втручання в несучі конструкції.

Таким чином суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як законно обґрунтовані та підтверджені документально.

На підставі викладеного та ст.ст. 316, 321, 328, 355, 356, 358, 380 ЦК України, керуючись ст. ст. 10-13, 15,76-80, 82, 133,137,141,142, 206, 259, 263-268 ЦПК України суд , -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП : НОМЕР_2 , в натурі частку спільного майна, що складається з 1/2

частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 , а саме : А1-1 житловий будинок, прибудова а4,а5, загальною площею 54,0 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., що складається з приміщень : кімнати, площею 6,5 м., кімнати пл.12,8 кв.м., передпокою пл.8.9 кв.м., кімнати пл.9,2 кв.м., кухні пл.5,0 м, коридору пл.6,2 кв.м., кухні пл.5,4 кв.м., господарських будівель та споруд : сарай Б, літня кухня К1, прибудова до літньої кухні к2, вхід в погріб П, погріб пг, вбиральня В, літній душ Л, огорожа № 1-2, водоколонка № 6, та припинити право спільної власності на виділене майно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. В. Прижигалінська