Справа № 201/9072/24
Провадження № 2/201/3579/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Алпенідзе К.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2024р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності, позов був сформований в системі «Електронний суд» та підписаний адвокатом Пупініним О.М. (діє на підставі ордеру від ОСОБА_1 29.07.2024р. - а.с. № 48).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2024р. головуючою у справі визначена суддя Ткаченко Н.В. (а.с. №1).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 01.08.2024р. було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання (а.с.№50).

09.10.2024р. в системі «Електронний суд» надійшло уточнення позовних вимог (а.с. № 71-77), а саме визначено позивачами дві особи - ОСОБА_1 та його дружину ОСОБА_2 , а також заявлені вимоги про визнання права власності за кожним на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , позов підписаний адвокатом Пупініним О.М. (діє на підставі ордеру від ОСОБА_2 від 09.10.2024р. - а.с. № 101).

Підготовче засідання у справі відповідно до положень ст. 197, ч.3 п.2 ст. 200 ЦПК України було проведено 10.10.2024р. та справу призначено до судового розгляду (а.с. №115).

В обґрунтування позовних вимог в редакції від 09.10.2024р. представник позивачів адвокат Пупінін О.М. посилався на те, що ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 отримали за місцем роботи чоловіка трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , потім здійснили її приватизацію та отримали реєстраційне свідоцтво про право власності на квартиру. У зв`язку з російською агресією проти України, у період бойових дій у м. Маріуполі Донецької області, у багатоквартирний будинок № 117 пр. Металургів влучив снаряд, внаслідок чого квартира позивачів повністю згоріла, разом з оригіналом правовстановлюючого документу.

Посилаючись на положення ст.ст. 319, 392 ЦК України представник позивачів просив визнати право власності на частину трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 65,2 кв. м., житловою площею 37,3 кв. м., яка складається з кімнат: 1 коридор, 2 житлова, 3- убиральня, 4-ванна, 5 житлова, 6 житлова, 7 житлова, 8- комора, балкон, лоджія, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу.

Також по тексту уточненого позову адвокат зазначав, що судові витрати по справі позивачі покладають на себе (а.с. № 71-77).

10.10.2024р. в системі «Електронний суд» суду від представника відповідача Бастриги С.М. (діє за довіреністю від 25.11.2021р. - а.с. № 111) надійшла заява, з тексту якої вбачається, що представник відповідача ознайомлений з уточненою редакцією позовних вимог, заперечень проти позовних вимог не висловив та просив справу розглядати за відсутності представника Маріупольської міської ради Донецької області (а.с. № 109-110).

25.10.2024р. від представника позивачів адвоката Пупініна О.М. через систему «Електронний суд» надійшла заява про долучення до матеріалів справи Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 24.10.2024р. для підтвердження дошлюбного прізвища позивачки (а.с. № 124-126, 151).

У судове засідання 05.11.2024р. сторони (їх представники) не з`явились, про день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. №116 123).

07.10.2024р., 21.10.2024р. та 04.11.2024р. від адвоката Пупініна О.М. через систему «Електронний суд» надійшли заяви про розгляд справи за його відсутності (а.с. № 66, 124-126, 166-168).

Як зазначено вище, аналогічне прохання містить і заява представника відповідача (а.с. № 109-110).

З урахуванням заяв представників сторін, суд у відповідності до положень ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 05.11.2024р. за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Підстав для ухвалення по справі заочного рішення суду у цій справі немає, оскільки відсутня сукупність умов для ухвалення заочного рішення, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України (представник відповідача обізнаний про уточнену редакцію позову, заперечень суду не направив) (а.с. № 109-110).

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги в уточненій редакції від 09.10.2024р. підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Позивачі стверджують, що у період бойових дій у м. Маріуполі Донецької області з 01.04.2022р. по 10.04.2022р. було пошкоджено квартиру № АДРЕСА_1 .

За фактом пошкодження зазначеної квартири 26.07.2022р. від ОСОБА_1 була прийнята заява (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, талон-повідомлення № 36267 та відомості внесені до ЄРДР (а.с. № 30, 31).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_1 , за місцем роботи в органах внутрішніх справ була надана як службове приміщення, що підтверджується копією відповіді Департаменту майна та ресурсів Міністерства внутрішніх справ України від 27.05.2024р. (а.с. № 27).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.06.1964р., актовий запис № 1774 (а.с. № 151).

Під час шлюбу позивачі приватизували квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м., що підтверджується копіями паспортів обох позивачів, де міститься на арк. 9 відмітка про використання обома права на безоплатну приватизацію житла у межах 21,9 кв.м. (а.с. № 42-43, 88-89).

На ім`я ОСОБА_1 , як отримавшего за місцем роботи службове житло, було відкрито особовий рахунок та саме його прізвище було зазначено в технічному паспорті на зазначену квартиру (а.с. № 11-13).

Метраж приватизованої квартири, а саме: загальна площа - 65,2 кв. м., житлова площа - 37,3 кв.м., підтверджується копією експлікації приміщень, яка знаходиться в технічному паспорті (а.с. № 12).

Відкриття особового рахунку по зазначеній вище квартирі з послуг водопостачання та водовідведення саме ім`я ОСОБА_1 підтверджується відповіддю КП «Маріупольводоканал» від 08.02.2024р. за № 48 (а.с. № 17).

Також з виписки по особовому рахунку станом на 08.02.2024р. рахується заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, де йдеться про пільги по оплаті у двох осіб (ас. № 18-19).

Отримати виписки по особовому рахунку по іншим комунальним платежам, відомості про власників вищезазначеної квартири або кількість зареєстрованих осіб у позивачів була відсутня можливість, оскільки через проведення активних бойових дій на території м. Маріуполя Донецької області відповідні документи були знищені або до них був відсутній доступ через тимчасову окупацію міста з боку Російської Федерації , про що свідчать відповіді Департаменту розвитку галузей промисловості від 13.02.2024р. (щодо ТОВ «ГК «Нафтогаз України», ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» Yasno) (а.с. № 20, 21), також відповідь ПАТ по газопостачанню та газифікації «Маріпольгаз» від 13.02.2024р. (а.с. № 20зв.ст.), а також відповідь ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» Yasno від 13.02.2024р. (а.с. № 22).

АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» відповіддю від 13.02.2024р. також повідомило позивача ОСОБА_1 , що у розпорядженні товариства відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. № 24).

Департамент житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації листом від 09.02.2024р. повідомив позивача ОСОБА_1 про те, що станом на сьогоднішній день, через те, що територія Маріупольського району, в тому числі і м. Маріуполя, визнана тимчасово окупованою, неможливо отримати інформацію від підприємств, установ, організацій м. Маріуполя, які б підтверджували право власності позивача на житло за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. № 15).

ККП «Міське бюро технічної інвентаризації маріупольська нерухомість» відповіддю від 09.02.2024р. повідомило позивача ОСОБА_1 , що через відсутність вільного доступу до документації, неможливості в свій час вивезення первинних документів комунального підприємства, надати інформацію з інвентарних справ неможливо (а.с. № 14).

Так само, ОСОБА_1 не зміг отримати від виконкому Маріупольської міської ради інформацію про реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру, оскільки територія Маріупольської міської територіальної громади тимчасово окупована, доступу до архівних документів немає, про що свідчить відповідь Маріупольської міської ради від 18.04.2024р. (а.с. № 16).

Втім, ця відповідь підтверджує те, що квартира АДРЕСА_1 не перебуває в комунальній власності (а.с. № 16).

Варто зазначити, що з відповіді ГУ МВС України в Донецькій області від 31.05.2024р. вбачається, що на балансовому обліку ГУНП в Донецькій області квартира за адресою: АДРЕСА_4 відсутня (а.с. № 28).

Не зареєстровано право власності за позивачами на квартиру АДРЕСА_1 і згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 28.02.2024р. (а.с. № 32).

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 80 ЦПК України визначено поняття достатності доказів, а саме достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України оцінюються, окрім іншого, за принципом їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності.

Незважаючи на те, що у позивачів відсутні правовстановлюючі документи на зазначену вище квартиру, а АТ «Ощадбанк» не зміг підтвердити використання/невикористання житлових чеків через те, що не здійснює видачу відповідних довідок за місцями проживання громадян в АРК та м. Севастополі, а також в територіальних громадах, які розташовані, в тому числі в тимчасовій окупації (а.с. № 29), сукупність зібраних по справі доказів дає суду можливість стверджувати, що квартира АДРЕСА_1 була надана позивачу ОСОБА_1 як службова, наразі не перебуває в комунальній власності, була приватизована позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період їх зареєстрованого шлюбу, отже за кожним з них слід визнати право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

Стосовно правих підстав поданого позову, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Також розглядаючи цей цивільно-правовий спір, судом враховано, що у рішеннях у справах Чірагов та інші проти Вірменії (Chiragov and Others v. Armenia), №13216/05 [ВП], 16.06.2015р., пункти 127136, Саргсян проти Азербайджану (Sargsyan v. Azerbaijan), №40167/06 [ВП], 16.06.2015р., пункти 176184, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) переглянув та підтвердив власну судову практику шляхом застосування ідентичних формулювань із використанням тієї гнучкості, яку Суд виявляє в питанні доказів права власності на майно або місце проживання, що були надані переміщеними особами, котрі втекли від міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту. Зазвичай це стосується ситуацій, у яких особи були вимушені полишити власне житло і землі без можливості взяти із собою документи, що посвідчують особу, а також правовстановлюючі документи на помешкання, земельні ділянки тощо. Нерідко їхніх скарг щодо майна ніколи офіційно не реєстрували та/або не фіксували, натомість їхні права de facto визнавали для нащадків. У той самий час ЄСПЛ застосував власний аналіз визначення майна як самостійного поняття в цілях статті 1 Першого протоколу з метою уникнення труднощів щодо доведення права власності під час розгляду заперечень від Урядів-відповідачів стосовно того, що заявники, котрі стали переміщеними особами, не довели власного статусу жертви відповідно до статті 1 Першого протоколу.

Також у справі Керімова та інші проти Росії (Kerimova and Others v. Russia), №17170/04, 20792/04, 22448/04, 23360/04, 5681/05 і 5684/05, 03.05.2011р., пункт 93, ЄСПЛ встановив, що ордери на проживання та інвентаризаційні документи, що були видані після повітряної атаки, що зруйнувала будинки та майно заявників, були достатніми доказами володіння. У справах Прокопович проти Росії (Prokopovich v. Russia), №58255/00, 18.11.2004р. та Ельсанова проти Росії (Elsanova v. Russia), №57952/00 (ріш.), 15.11.2005р. ЄСПЛ встановив, що витяги із земельних або податкових реєстрів, плани, документи, видані місцевими органами влади, документи про технічне обслуговування, докази свідків є доказами prima facie факту володіння житлом або майном.

Отже, враховуючи відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення невизнаного права власності на квартиру, позивачі звернулися до суду з цим позовом у порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що наявні підстави для повного задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені та в уточненій редакції позову від 09.10.2024р. представник позивачів не наполягав на стягненні з відповідача на користь позивачів понесених судових витрат, судові витрати, які понесені позивачами по цій справі, відносяться на їх рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 317, 321, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 12, 13, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , право власності на частину трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 65,2 кв. м., житловою площею 37,3 кв. м., яка складається з кімнат: 1 коридор, 2 житлова, 3- убиральня, 4-ванна, 5 житлова, 6 житлова, 7 житлова, 8- комора, балкон, лоджія, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 місце реєстрації: АДРЕСА_4 , право власності на частину трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 65,2 кв. м., житловою площею 37,3 кв. м., яка складається з кімнат: 1 коридор, 2 житлова, 3- убиральня, 4-ванна, 5 житлова, 6 житлова, 7 житлова, 8- комора, балкон, лоджія, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.