КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 грудня 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення 5 169,67 грн. грошових коштів в порядку регресу та судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29 червня 2021 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль «FORD FUSION» д.н.з. НОМЕР_1 , оформлений Полісом № 204704479.

30.01.2022 року о 23 год. 21 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «FORD FUSION», д.н.з. НОМЕР_1 , по просп. Героїв Сталінграда, 56 у м. Києві під час руху заднім ходом не переконався в безпечності маневру, не звернувся за допомогою до інших осіб та скоїв зіткнення з автомобілем «CHRYSLER 300 С», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів. Будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди. ОСОБА_1 своїми діями порушив п.п. 10.9, 2.10-а ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, що підтверджується постановою Оболонського районного суду міста Києва, по справі 756/2559/22 від 27.04.2022 року.

Власник пошкодженого транспортного засобу ««CHRYSLER 300 С», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернувся до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про виплату страхового відшкодування.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована за полісом № 204704479 ТДВ СК «Альфа-Гарант», останнім було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля «CHRYSLER 300 С», д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 5 550,00 грн.

Позивач вважає, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» як страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі п.п. «в» п. 38.1.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право регресної вимоги у розмірі фактично понесених витрат.

09 березня 2023 року позивачем було направлено відповідачу регресну вимогу № 03/1059 про здійснення виплати суми в розмірі понесених ТДВ СК «Альфа-Гарант» збитків, однак до теперішнього часу жодної відповіді отримано не було.

В зв`язку з тим, що жодних заходів щодо добровільного відшкодування спричиненого збитку відповідач не здійснив, позивач змушений був звернутися з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21.12.2023 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 28-33).

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення з ОСОБА_1 страхового відшкодування у порядку регресу. Зазначає, що позивач звернувся до ПрАТ НАСК «Оранта» за поверненням половини суми сплаченого страхового відшкодування, яке передбачене Порядком виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після отримання страхового відшкодування від ПрАТ НАСК «Оранта» позивач звернувся до ОСОБА_1 , оскільки отримав право регресу, тобто права зворотної вимоги на суму виплати страхового відшкодування, оскільки відповідачем було порушено вимоги ПДР, а саме залишено місце ДТП.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29.02.2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.03.2024 року справу призначено до апеляційного розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Копію апеляційної скарги з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження направлено на адресу відповідача 11.03.2024 року.

12.04.2024 року поштове відправлення повернулося на адресу Київського апеляційного суду з відміткою поштового відділення про невручення ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Отже, відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не поданий.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2024 року справу передано новому складу суду (а.с. 63)

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30.01.2022 року по АДРЕСА_1 сталася ДТП за участю автомобілів марки «FORD FUSION», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «CHRYSLER 300 С», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Оболонського районного суду міста Києва від 27.04.2022 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП, а також залишенні ним місця ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення указаних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаного ДТП та залишенні ним місця ДТП, не потребують доказування.

Згідно з Полісом № 204704479 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_3 , поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на автомобіль марки «FORD FUSION», державний номерний знак НОМЕР_1 , діючий поліс на 30.01.2022 року, страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130 000 грн.

22.07.2022 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до директора ТДВ СК «Альфа-Гарант» про страхове відшкодування.

Згідно із Консультації № 08-D/11/92 про вартість матеріального збитку завданого транспортного засобу «CHRYSLER 300 С» від 04.08.2022 року: вартість відновлювального ремонту ТЗ згідно ремонтної Калькуляції «CHRYSLER 300 С», з урахуванням ПДВ, становить 21 059,47 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та урахуванням ПДВ, становить 12 407,22 грн.; ринкова (дійсна) вартість ТЗ до моменту пошкодження відповідно до Звіту/консультації, становить 522 098,40 грн.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування та страхового акту №ЦВ/22/2928 сума страхового відшкодування становить 10 339,35 грн.

Згідно з копією платіжного доручення №30086 від 09.08.2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було оплачено 10 339,35 грн., призначення платежу: «Страх. відшк. ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ) зг. страх. акту №ЦВ/22/2928 за дог. страх. №204704479 від 29.06.2021».

09.03.2023 року на ім`я ОСОБА_1 позивачем було направлено вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 5 169,67 грн. (половини суми страхової виплати), які необхідно було компенсувати протягом семи днів з моменту її отримання.

Відмовляючи в задоволенні позову ТДВ СК «Альфа-Гарант», суд першої інстанції виходив з того, що згідно полісу № обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 . страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновкам суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. «в» ч. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Позивач звернувся до ПрАТ НАСК «Оранта» за поверненням половини суми сплаченого страхового відшкодування, яке передбачене Порядком виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після отримання страхового відшкодування від ПрАТ НАСК «Оранта» позивач звернувся до ОСОБА_1 , оскільки отримав право подати регресний позов, право зворотної вимоги на суму виплати страхового відшкодування. Відповідно до постанови Оболонського районного суду міста Києва від 27.04.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП та залишенні місця ДТП, за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Відтак, вимоги ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення в порядку регресу з ОСОБА_1 суми страхового відшкодування у розмірі 5 169,67 грн. на підставі п. «в» ч. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є законними та обґрунтованими.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом рішення, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Оскільки, суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ СК «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 , з останнього підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 684 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026 грн. 00 коп.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 грудня 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у порядку регресу - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ) грошові кошти у порядку регресу у розмірі 5 169 (п`ять тисяч сто шістдесят дев`ять) грн. 67 коп., судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026 (чотири тисячі двадцять шість) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова