П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року

м. Рівне

Справа № 567/888/24

Провадження № 22-ц/4815/808/24

Головуючий у Острозькому районному суді

Рівненської області: суддя Василевич О.В.

Ухвалу суду першої інстанції

постановлено: 20 травня 2024 року

у м. Острог Рівненської області

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: ОСОБА_1

учасники справи:

позивач ОСОБА_2 ;

відповідач1 ОСОБА_3 ;

відповідач2 ОСОБА_4 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ідек-2006";

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Павлюка Миколи Григоровича на ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 20 травня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ідек-2006"; про визнання недійсним договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі частки у статутному капіталі,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року в суд звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ідек-2006" (далі ТОВ "Ідек-2006"); в якому просив:

1) визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у розмірі 50 відсотків статутного капіталу ТОВ «Ідек-2006» (, місцезнаходження юридичної особи: 35825, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Верхів, вул.Центральна, 22) вартістю 18 750 гривень, який укладений 19 лютого 2024 року між ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та громадянином ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 );

2) визнати недійсним акт приймання-передачі частки у розмірі 50 відсотків статутного капіталу ТОВ «Ідек-2006» (, місцезнаходження юридичної особи: 35825, Рівненська обл., Рівненський р-н, с.Верхів, вул.Центральна, 22) вартістю 18 750 гривень, що складений 19 лютого 2024 року між ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та громадянином ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Домашенко М.М.;

3) скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Ідек-2006» (, місцезнаходження юридичної особи: 35825, Рівненська обл., Рівненський р-н, с.Верхів, вул.Центральна, 22) за №1 від 21 лютого 2024 року, внесений приватним нотаріусом Сохацькою О.В.;

4) визначити розмір часток в статутному капіталі ТОВ «Ідек-2006» (, місцезнаходження юридичної особи: 35825, Рівненська обл., Рівненський р-н, с.Верхів, вул. Центральна, 22) таким чином:

- частка ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - 50 відсотків статутного капіталу, що становить 18 750 гривень,

- частка ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) - 50 відсотків статутного капіталу, що становить 18 750 гривень.

Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що оспорюваний договір купівлі-продажу та акт приймання-передачі частки в статутному капіталі є недійсними, оскільки укладені без наміру створення реальних правових наслідків та лише з метою уникнення відповідачем ОСОБА_3 цивільно-правової відповідальності за договірними зобов`язаннями (договорами позики на загальну суму 350 000 доларів США). Ці обставини свідчать про наявність підстав для визнання правочину та акту недійсними із скасуванням відповідного запису Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців громадських формувань, а також про наявність підстав для визначення розміру часток відповідачів у статутному капіталі товариства.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 20 травня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ТОВ «Ідек-2006»; про визнання недійсним договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі частки у статутному капіталі.

У поданій через свого представника адвоката Павлюка М.Г. апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, що полягало у невідповідності висновків суду обставинам справи і порушенні норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення питання, просить її скасувати, а саперу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначалося про неврахування судом того, що правовідносини між сторонами стосуються вчинення правочину цивільно-правового характеру. Тобто спір між ними виник з приводу укладення фраудаторного правочину, що спрямований на шкоду інтересам кредитора.

Вважає, що позивач звернувся до суду як фізична особа, що не є підприємцем, а відповідачами визначив двох фізичних осіб. При цьому у позові покликається на невідповідність оспорюваного правочину вимогам цивільного законодавства і ним не оспорюються жодні корпоративні права. Отже, спір повинен вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Звертається увага на висновок, зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у спарві №927/90/19, де предметом розгляду були правовідносини щодо недійсності договору відчуження/продажу боржником власних корпоративних прав, що був укладений з метою ухилення від виконання судового рішення. Також указувалося, що вирішення цієї справи повинно відбуватися за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

У даному позові у позивача існує цивільний інтерес до майна відповідача1 не як до учасника товариства і не у межах корпоративних прав та обов`язків, а як до позичальника. Тому у суду відсутні підстави для застосування положень п. 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України (постанова Верховного Суду від 12 березня 2024 року у справі №914/1229/23).

На його думку, оскаржуваною ухвалою ОСОБА_2 позбавлено прав на доступ до суду, адже з тотожним предметом спору він звертався до Господарського суду Рівненської області, ухвалою якого від 03 травня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі з тих міркувань, що позовна заява не може бути розглянута у порядку господарського судочинства. У своїй ухвалі господарський суд зазначав, що вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки, визнання недійсним акту приймання-передачі частки, скасування запису та визнання розміру часток не стосуються справ у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав юридичної особи. При цьому стосуються цивільних правовідносин з приводу порушення прав кредитора, що виникло із зобов`язання позики, а тому їх слід вирішувати відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2024 року в суд звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ТОВ "Ідек-2006"; в якому просив:

1) визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у розмірі 50 відсотків статутного капіталу ТОВ «Ідек-2006» (, місцезнаходження юридичної особи: 35825, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Верхів, вул.Центральна, 22) вартістю 18 750 гривень, який укладений 19 лютого 2024 року між ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та громадянином ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 );

2) визнати недійсним акт приймання-передачі частки у розмірі 50 відсотків статутного капіталу ТОВ «Ідек-2006» (, місцезнаходження юридичної особи: 35825, Рівненська обл., Рівненський р-н, с.Верхів, вул.Центральна, 22) вартістю 18 750 гривень, що складений 19 лютого 2024 року між ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та громадянином ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Домашенко М.М.;

3) скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Ідек-2006» (, місцезнаходження юридичної особи: 35825, Рівненська обл., Рівненський р-н, с.Верхів, вул.Центральна, 22) за №1 від 21 лютого 2024 року, внесений приватним нотаріусом Сохацькою О.В.;

4) визначити розмір часток в статутному капіталі ТОВ «Ідек-2006» (, місцезнаходження юридичної особи: 35825, Рівненська обл., Рівненський р-н, с.Верхів, вул. Центральна, 22) таким чином:

- частка ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - 50 відсотків статутного капіталу, що становить 18 750 гривень,

- частка ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) - 50 відсотків статутного капіталу, що становить 18 750 гривень.

За змістом позовної заяви, ОСОБА_2 позичив ОСОБА_3 350 000 доларів США, про що свідчать відповідні розписки. В зв`язку із зверненням позивача до суду за поверненням позики, розуміючи наслідки боргових зобов`язань, ОСОБА_3 з метою уникнення цивільно-правової відповідальності за договірними зобов`язаннями та приховання активів, а яких може бути стягнуто заборгованість, 19 лютого 2024 року уклав з ОСОБА_7 договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Ідек-2006", де йому належало 50 відсотків від статутного капіталу товариства. Інші 50 відсотків від статутного капіталу належали ОСОБА_8 .

Того ж дня відповідачі склали акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Ідек-2006", на підставі якого здійснено запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де було зареєстровано зміну відомостей про юридичну особу у виді зміни складу засновників (учасників) або зміни відомостей про засновників (учасників) юридичної особи.

Тобто спір між позивачем та ОСОБА_3 виник з приводу укладення, як вважає ОСОБА_2 , фраудаторного правочину, тобто того правочину, який спрямований на шкоду інтересам кредитора. При цьому ОСОБА_3 прагне уникнути стягнення заборгованості, що він має перед позивачем, в т.ч. шляхом звернення стягнення на належне боржнику майно. Те, що таким майном є частка у товаристві, не свідчить про виникнення та існування між ними корпоративного спору.

Позивач не оспорював жодних корпоративних прав, не стверджує про наявність у нього будь-яких корпоративних прав і не вимагає їх захисту. У позовній заяві відсутні посилання на наявність у ОСОБА_2 будь-яких корпоративних прав щодо ТОВ "Ідек-2006". Позивач не є учасником (засновником) ТОВ "Ідек-2006", будь-які корпоративні правовідносини між сторонами відсутні, а його вимоги не стосуються захисту порушених, невизнаних чи оспорюваних корпоративних прав.

ОСОБА_2 звернувся до Острозького районного суду як фізична особа, яка не є підприємцем, а відповідачами визначив двох фізичних осіб. При цьому позивач покликається на невідповідність оспорюваного правочину вимогам цивільного законодавства.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З позиції Верховного Суду, що висловлена у постанові від 12 березня 2024 року у справі №914/1229/23, видно, що Велика Палата Верховного Суду вже розглядала питання предметної та суб`єктної юрисдикції спорів у справі за позовом стягувача у виконавчому провадженні про визнання недійсним договору відчуження/продажу боржником власних корпоративних прав, що був укладений з метою ухилення від виконання судового рішення у справі (постанова від 04 вересня 2019 року у справі № 927/90/19).

Велика Палата Верховного Суду у цій справі виснувала, що спір ґрунтується на правовідносинах, які не мають господарсько-правових ознак. Позов у справі направлений на захист прав позивача, як стягувача у виконавчому провадженні, щодо майна (частки в товаристві з обмеженою відповідальністю) боржника, яким останній розпорядився, відчуживши його іншій фізичній особі. Тому вирішення цього спору має здійснюватися за нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Подібні переконання викладені Верховним Судом у постановах від 15 серпня 2023 року у справі № 755/1637/21, від 30 листопада 2022 року у справі № 910/4219/22, від 10 листопада 2021 року у справі № 910/6503/21.

Оскільки у ОСОБА_2 виник та існує інтерес до майна ОСОБА_3 не як до учасника товариства і не в межах корпоративних правовідносин, а як до позичальника, тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у відкритті провадження з тих міркувань, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Поготів, колегія суддів звертає увагу і на висновок, що зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02 лютого 2021 року у справі № 906/1308/19. Так, у пункті 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплене "право на суд" разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини від 21 лютого 1975 року у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства", заява № 4451/70, пункт 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини від 17 січня 2012 року у справі "Станєв проти Болгарії", заява № 36760/06, пункт 230).7.48. Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на існування юрисдикційного конфлікту, з метою забезпечення права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту Велика Палата Верховного Суду визнала, що справа, яка була предметом вирішення, має бути розглянута за правилами господарського судочинства лише тому, що позивачу має бути забезпечено доступ до правосуддя, навіть в іншому, ніж це передбачено законом, судочинстві, оскільки перешкоди до розгляду в належному (цивільному) судочинстві виникли у зв`язку з процесуальною діяльністю суду.

Подібний висновок Великої Палати Верховного Суду викладений і у її постановах від 12 грудня 2018 року у справах № 490/9823/16-ц та № 761/12676/17 та від 27 березня 2019 року у справі № 766/10137/17.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Господарського суду Рівненської області від 03 травня 2024 року у справі №918/459/24, якою відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання недійсним договору, визнання недійсним акту, скасування запису у реєстрі та визначення розміру часток у статутному капіталі товариства, набрала законної сили і є остаточною.

Отже, навіть у разі повторного звернення позивача до господарського суду його буде позбавлено права доступу до правосуддя, що суперечитиме пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для скасування оскаржуваної ухвали відповідно до пунктів 1, 4 ст. 379 ЦПК України є неповнота з`ясування обставин справи, що призвело до порушення норм процесуального права через помилкове вирішення процесуального питання.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Павлюка Миколи Григоровича задовольнити.

Ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 20 травня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.О.Гордійчук

Н.М.Ковальчук