Справа № 212/7534/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого Чайкіна І.Б., за участю секретаря судового засідання Крутиголови В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожитий природний газ,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся із вказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи його тим, що згідно постанови НКРЕКП №1588 від 21.05.2015 року про видачу ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу. Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також згідно Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМ України № 2246 від 09.12.1999 року ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» надає фізичній особі-споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за його місцем проживання, а боржник зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги з газопостачання за встановленими цінами, у строки і на умовах, що передбачені цим договором. Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 р., регулюють відносини між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Між сторонами укладений договір, що підтверджується споживанням боржником природного газу та часткової оплатою його вартості. Таким чином між боржником та заявником укладено договір за типовою формою у результаті його акцептування. В пункті 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу ГРМ зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно п. 5 Глави 4 розділу 9 Кодексу ГРМ Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання суб`єктами ринку природного газу, в тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Відповідач є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , фактично споживав природний газ за період з 01.10.2021 року до 01.05.2022 року. Відповідно до п.4 гл.4 розділу 9 Кодексу ГРМ побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця знімати фактичні показання лічильника газу та надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Відповідно до вимог частини 2 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу», п. 22 розділу III Правила постачання № 2496, споживач зобов`язаний укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Враховуючи, що за п. 23, 24 розділу Ш «Правил постачання природного газу» періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць, розрахунки за послуги з газопостачання проводяться на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, то після закінчення календарного місяця, в якому був спожитий природний газ, в наступному за цим місяцем має бути самостійно сплачений об`єм спожитого природного газу. Згідно із абз. 1-3 п. 4.4 Розділу IV Типового договору постачання об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається одним із способів: 1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; або 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або між опалювальний період. Відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в період з 01.11.2021 p. до 01.05.2022 р. було поставлено природного газу за його адресою газоспоживання на загальну суму 88 296, 09 грн. Платежі відповідачами були здійснені з листопада 2021 року по червень 2022 року, з березня по травень 2023 року на загальну суму 50 056, 40 гривень. Таким чином залишається неоплаченим природний газ, що був поставлений в вищезгаданий період в розмірі 11 221,02 грн. Також за ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, тобто 1132,77 грн. та 294,80 грн. відповідно, а також відшкодувати судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 грн.

Ухвалою суду від 12.08.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання призначене на 02 грудня 2024 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань на адресу суду від них не надходило.

Відповідач ОСОБА_1 07 жовтня 2024 року подав через канцелярію суду пояснення по суті позовних вимог, в яких позовні вимоги не визнав. Зазначив, що початок нарахування відбувся з 29.12.2020 р., згідно акту прийняття газового лічильника від 29.12.2020р. (копія додається), з початковими показниками 00002,625. Додав банківські квитанції про оплату з переліком щомісячних платежів від 22.02.2021р. по 19.05.2023 р. З 01.05.2023р. постачальником газу став НАК «Нафто-Газ» з переданими показниками лічильника 13565 м3. Надалі усі платежі здійснювалися на рахунок НАК «Нафто-Газ». Щодо позивача, оплата виконана в повному обсязі, від початку аж до показників 13565 м3.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За визначеннями, які містяться в п. 23, 28, 35 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» вбачається, що: побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів; розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Приписами ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» врегульовано, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

За ч. 3 ст. 18 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у ч. 1 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Відповідно до п. 1 Розділу І «Правил постачання природного газу», затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 р. № 2496 (далі Правила), вказані Правила регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС).

На підставі п. 5 Розділу І Правил вбачається, що оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою, до якої підключений об`єкт споживача, а ЕІС-код (Energy Identification Code) це персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (за необхідності), присвоєний в установленому порядку Оператором ГРМ (по споживачах, які підключені до газорозподільної системи) або Оператором ГТС (по споживачах, які підключені до газотранспортної системи).

Згідно із п. 1 Розділу ІІІ Правил договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

П. 4.4 Розділу IV «Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів: 1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або між опалювальний період.

За змістом п. 3 Глави 1 Розділу ХІ (Правила комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі) «Кодексу газорозподільних систем», затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. № 2494 (далі Кодекс ГТС), фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому оператор ГРМ відповідає за переведення об`єму природного газу в обсяг переданої (спожитої) енергії.

У відповідності до п. 1 Глави 4 Розділу ХІ Кодексу ГТС визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Згідно із п. 3 Глави 4 Розділу ХІ Кодексу ГТС якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. Якщо ж побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загально будинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 19 до цього Кодексу.

Крім того відповідно до п. 5 Глави 4 Розділу ХІ Кодексу ГТС оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.22-23, 25).

Крім того з інформації про зареєстрованих осіб вказано власником квартири за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_1 (а.с. 8).

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ» зверталося до суду із заявою про видачу судового наказу щодо солідарного стягнення заборгованості за спожитий газ в розмірі 11 221, 02 гривень, проте ухвалою суду від 14.12.2023 року за заявою ОСОБА_1 вказаний судовий наказ скасовано (а.с. 11)

Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Так, згідно наданого до суду розрахунку, за період з листопада 2021 року по квітень 2024 року за адресою АДРЕСА_2 наявна заборгованість за спожитий природній газ у сумі 11 221, 02 грн.. (а.с. 9).

Вказаний розрахунок відповідачами не спростований, контррозрахунок суду не наданий, як і не надано доказів погашення вказаної заборгованості після скасування судового наказу.

08 червня 2022 року Міністерством енергетики України було видано наказ «Про постачання природного газу побутовим споживачем» № 198, згідно до якого з 01 травня 2022 року побутових споживачів ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» автоматично було переведено на постачання до ГПК «Нафтогаз України». З 01 травня 2022 року побутові споживачі були виключенні з Реєстру споживачів ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та відповідно включені до Реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України», який став новим постачальником для населення.

Побутові споживачі ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ» з 01.05.2022 року були переведені до Реєстру споживачів ГК «Нафтогаз України» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи у порядку, визначеному Правилами постачання та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493. Постачальником природного газу ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ» для побутових споживачів був з 01.07.2015 року до 01.05.2022 року, що не заперечується сторонами.

На сайті ІНФОРМАЦІЙНА ПЛАТФОРМА ТОВ «ОПЕРАТОР ГТС УКРАЇНИ» зберігається інформація щодо відбору (споживання) природного газу споживачем з ЕІС-кодом АДРЕСА_3 ) за кожний календарний місяць, яка зберігається в загальній газотранспортній системі України Ця інформація щодо обсягів споживання природного газу відповідачем за його адресою та зазначений ЕІС-код повністю відповідають даним, які зазначені в розрахунку заборгованості, відповідно до наданої представницею позивача роздруківка з Інформаційної платформи ТОВ «Оператор ГТС України»

Пунктом 4.11. розділу IV Типового договору постачання передбачено, що якщо Споживач не погоджується з рахунком Постачальника (не згоден із розрахованою сумою тощо) та має намір оскаржувати його, Споживач сплачує рахунок у тій частині, що ним не оспорюється.

Відповідно до абзацу 4 пункту 4.11 розділу IV Типового договору постачання до вирішення спору по суті величина нарахування встановлюється відповідно до даних Постачальника.

Якщо Споживач буде ініціювати розірвання чи припинення Типового договору постачання, він має в установленому Правила постачання №2496 порядку попередити про це діючого Постачальника та повністю розрахуватися з ним відповідно до умов цього Договору (пункт 4.12 розділу IV Типового договору постачання ).

Слід визнати обґрунтованою позицію відповідача, що відповідачем не доведено належними доказами законність своїх заперечень щодо позовних вимог ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ», а надані Відповідачем документи не є належними доказами заявленої до стягнення заборгованості, оскільки на момент подання позову до суду всі ці документи та оплати були враховані для визначення остаточної заборгованості споживачів; акт приймання газового лічильника від 29.12.2020 року - це документ створений в процесі виконання правовідносин за іншим договором, укладеним з іншим суб`єктом ринку природного газу.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 05 липня 2019 р. у справі № 905/600/18 зазначив, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2ст. 625 ЦК України).

Відтак, враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Таким чином, суд погоджується з наданим до суду розрахунком позивача 3% у сумі 294, 80 грн. та інфляційних втрат у сумі 1 132, 77 грн. (а.с. 10).

В зв`язку з тим, що позивачем доведено позовні вимоги, а відповідачами не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ними належним чином сплачувалися комунальні послуги з постачання природного газу, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості є обґрунтованими.

Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню заборгованість за споживання природного газу, а також інфляційні збитки та три відсотки річних за невиконання зобов`язань, з урахуванням чого позовні вимоги підлягають задоволенню.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та вважає за доцільне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 3028, 00 гривень, тобто по 1009,33 гривень з кожного.

Повний текст судового рішення з об`єктивних обставин складено 09 грудня 2024 року.

У разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Керуючись ст. 12, 81, 133, 141, 142, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожитий природний газ - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ» суму заборгованості за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.11.2021 року по 01.05.2022 року в розмірі 11 221,02 гривень, та за період з 01.11.21 року по 01.07.2024 року інфляційні витрати в розмірі 1 132,77 гривень та три відсотки річних в сумі 294, 80 гривень.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ» судовий збір в розмірі 3028, 00 гривень, тобто по 1009,33 гривень з кожного.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», , юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Поля 2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 09 грудня 2024 року.

Суддя: І. Б. Чайкін