печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук T.B.,

при секретарі судового засідання - Гаманюк O.C.,

за участю

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про стягнення коштів,-

BCTAHOBИB:

Позивач у червні 2024 року звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про стягнення коштів за банківським вкладом, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

В обґрунтування якого вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 . Після смерті батька, позивач, як спадкоємець першої черги, звернувся з заявою на прийняття спадщини до приватного нотаріуса Зарічненського районного нотаріального округу Рівненської області Перуніної І.П.

23 листопада 2021 року приватним нотаріусом Зарічненського районного нотаріального округу Перуніною І.П. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 701 (спадкова справа №14/2020) відповідно до якого, спадкоємцем майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , спадщина на яку видане це свідоцтво, серед іншого, складається з грошових вкладів з належними відсотками, нарахуваннями,компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль»:

на картковому рахунку № НОМЕР_2 (дата відкриття 13.12.2011 p.) - 43333,98грн.;

на картковому рахунку № НОМЕР_3 (дата відкриття 25.10.2016p.) - 0,29 грн

Таким чином, зазначеним свідоцтвом підтверджено належність позивачу, як спадкоємцю, грошових коштів на вказаних рахунках, розміщених в АТ «Райффайзен Банк» на загальну суму 43334,27 грн.

02 грудня 2021 року, позивач, як спадкоємець та законний власник звернувся до Базового відділення м. Рівне Львівської ОД AТ «Райффайзен Банк» з заявою про здійснення виплати коштів на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованим в реєстрі за № 701, спадкова справа № 14/2020 з рахунків № НОМЕР_4 та НОМЕР_5 в загальній сумі 43334,27 грн. на належний позивачу рахунок, відкритий в АТ «Райффайзен Банк» № НОМЕР_6 /НОМЕР_7.

До вказаної заяви, позивачем було долучено копію паспорту, ІПН та копію свідоцтва про право на спадщину за законом.

02 грудня 2021 року вказану заяву було зареєстровано за вхідним номером Д5-В123/29-980, що підтверджується відміткою на самій заяві.

У зв`язку з неотриманням ні виплати коштів на мій рахунок, ні відповіді на заяву, a 10 лютого 2022 року позивачем було надіслано лист - скаргу на дії АТ «Райффайзен Банк» до Національного банку України.

У відповідь на звернення Національний банку України надіслав відповідь № 14- 0004/21231 від 14 березня 2022 року, згідно якої зазначено, що до компетенції НБУ не належить контроль за дотриманням банками законодавства про звернення громадян та запропоновано звертатися з заявою до суду.

Крім того, у відповіді на звернення НБУ зазначило, що з метою розгляду порушених у зверненні питань НБУ було направлено до АТ «Райффайзен Банк» відповідний запит, відповідь на який теж не надійшла до НБУ.

Враховуючи вищевикладене просив стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 43 334,27 грн, 3 % річних - 2 937, 79 грн та інфляційні втрати - 14 895, 33 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.05.2024 р. відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

25 липня 2024 року від представника позивача подав до суду заяву про зміну предмету позову, однак в судовому засіданні було відмовлено у прийнятті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 . Після смерті батька, позивач, як спадкоємець першої черги, звернувся з заявою на прийняття спадщини до приватного нотаріуса Зарічненського районного нотаріального округу Рівненської області Перуніної І.П.

23 листопада 2021 року приватним нотаріусом Зарічненського районного нотаріального округу Перуніною І.П. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 701 (спадкова справа №14/2020) відповідно до якого, спадкоємцем майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , спадщина на яку видане це свідоцтво, серед іншого, складається з грошових вкладів з належними відсотками, нарахуваннями,компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль»:

на картковому рахунку № НОМЕР_2 (дата відкриття 13.12.2011 p.) - 43333,98грн.;

на картковому рахунку № НОМЕР_3 (дата відкриття 25.10.2016p.) - 0,29 грн

Таким чином, зазначеним свідоцтвом підтверджено належність позивачу, як спадкоємцю, грошових коштів на вказаних рахунках, розміщених в АТ «Райффайзен Банк» на загальну суму 43334,27 грн.

02 грудня 2021 року, позивач, як спадкоємець та законний власник звернувся до Базового відділення м. Рівне Львівської ОД AТ «Райффайзен Банк» з заявою про здійснення виплати коштів на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованим в реєстрі за № 701, спадкова справа № 14/2020 з рахунків № НОМЕР_4 та НОМЕР_5 в загальній сумі 43334,27 грн. на належний позивачу рахунок, відкритий в АТ «Райффайзен Банк» № НОМЕР_6 /НОМЕР_7.

До вказаної заяви, позивачем було долучено копію паспорту, ІПН та копію свідоцтва про право на спадщину за законом.

02 грудня 2021 року вказану заяву було зареєстровано за вхідним номером Д5-В123/29-980, що підтверджується відміткою на самій заяві..

Як вбачається з матеріалів справи 28.06.2024 ОСОБА_3 виплачено кошти в розмірі 49 239 грн.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема встановлює вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно з підпунктом 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку є податкові агенти.

Відповідно до підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 170.4.1 пункту 170.4 статті 170 ПК України податковим агентом платника податку під час нарахування на його користь доходів у вигляді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування. Податковим агентом у строки, визначені цим Кодексом для місячного податкового періоду, до бюджету сплачується (перераховується) загальна сума податку, нарахованого за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу, із загальної суми процентів, нарахованих за податковий (звітний) місяць на суми банківських вкладних (депозитних) або поточних рахунків, ощадних (депозитних) сертифікатів, вкладів (депозитів) членів кредитної спілки у кредитній спілці. Доходи, зазначені у цьому підпункті, остаточно оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування.

Податкові агенти (банки, кредитні спілки), які нараховують доходи у вигляді процентів, зазначених у підпункті 170.4.1 цього пункту, у податковому розрахунку, подання якого передбачено підпунктом «б» пункту 176.2 статті 176 цього Кодексу, відображають загальну суму нарахованих у звітному податковому періоді доходів та загальну суму утриманого з них податку. При цьому у податковому розрахунку не зазначається інформація про суми окремого банківського вкладного (депозитного) або поточного рахунку, ощадного (депозитного) сертифіката, вкладу (депозиту) члена кредитної спілки у кредитній спілці, суми нарахованих процентів, а також відомості про фізичну особу - платника податку, якій нараховані такі доходи (підпункт 170.4.2 пункту 170.4 статті 170 ПК України).

Відповідно до пункту 167.1 статті 167 ПК України ставка податку на доходи фізичних осіб становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 171.2 статті 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, визначено у статті 165 ПК України.

Так, відповідно до підпункту 165.1.29 пункту 165.1 статті 165 ПК України не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу основна сума депозиту (вкладу), внесеного платником податку до банку чи небанківської фінансової установи, яка повертається йому, сума, яка отримується платником податку внаслідок продажу права вимоги на депозит, а також основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти.

Враховуючи, що виплату коштів ОСОБА_3 здійснено 28.06.2024 року в порядку відшкодування матеріальної шкоди згіднопозовних вимог у загальній сумі 61 167,39 грн., але до моменту закінчення розгляду цієї справи та відповідно не в порядку виконання рішення суду (примусового або добровільного), оскільки рішення суду по справі відсутнє, а отже відповідна загальна сума підлягає оподаткуванню, як дохід у відповідності до п.п. 164.2.14 Податкового кодексу України.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст, 4, 12,13,19,76- 81,89,141,187,258,259,263,264,265,268,273 ЦПК України, суд,-

BИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про стягнення коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

позивач: ОСОБА_3 : АДРЕСА_1

відповідач: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»:01011,м.Київ, вул. Генерала Алмазова,4а

Сyддя T.B. Остапчук