Провадження №2/359/504/2024
Справа №359/8780/23
РІШЕННЯ

Іменем України

15 жовтня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого у шлюбі, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст пред`явлених позовів.

В вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 02 червня 2012 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 . 29 січня 2015 року ОСОБА_2 зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний. В подальшому, а саме 28 травня 2021 року сторони по справі вдруге уклали шлюб. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2023 року шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не дійшли згоди щодо порядку поділу спільного майна, яким є квартира АДРЕСА_1 . У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просить суд здійснити поділ спільного майна подружжя, визнавши за ним та за ОСОБА_2 право власності по частині квартири АДРЕСА_1 .

В листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернулася з зустрічним позовом, який обґрунтувала тим, що в період часу з 02 червня 2012 року по 27 серпня 2018 року, а також з 28 травня 2021 року по 10 серпня 2023 року вона та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі, крім спірної квартири, ОСОБА_1 також придбав три транспортні засоби, а саме: 12 лютого 2013 року автомобіль марки «Daewoo», модель Nexia, 2012 року випуску, 18 липня 2017 року автомобіль марки «Skoda», модель Octavia, 2007 року випуску, та 18 серпня 2021 року автомобіль марки «Volkswagen», модель Passat, 2007 року випуску. Оскільки, вказані транспортні засоби були придбані в період зареєстрованого шлюбу, тому на них розповсюджується режим спільної сумісної власності. Незважаючи на це, ОСОБА_1 відчужив вказані автомобілі на користь інших осіб. Середня ринкова вартість автомобіля марки «Daewoo», модель Nexia, 2012 року випуску, становить 133850 гривень, автомобіля марки «Skoda», модель Octavia, 2007 року випуску, - 256620 гривень, та автомобіля марки «Volkswagen», модель Passat, 2007 року випуску, - 281397 гривень. Тому ОСОБА_2 просить суд визнати за нею право власності на частину відчужених відповідачем автомобілів: марки «Daewoo», модель Nexia, 2012 року випуску, марки «Skoda», модель Octavia, 2007 року випуску, та марки «Volkswagen», модель Passat, 2007 року випуску, а також стягнути з ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частини автомобілів у розмірі 335933 гривень 50 копійок.

2. Процесуальні дії у цивільній справі.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (т.1 а.с.32-33).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2024 року було задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про витребування у реєстраційної служби Бориспільської міської ради належним чином завіреної копії договору купівлі-продажу майнових прав на спірну квартиру (т.1 а.с.118-119).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації був прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1 (т.1 а.с.121-122).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про витребування від Державної прикордонної служби України відомостей про перетин державного кордону відповідачем (т.1 а.с.123-125).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про забезпечення допиту свідка ОСОБА_5 в режимі відеоконференції з Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області (т.1 а.с.222-224).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_6 про допит свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (т.1 а.с.222-224).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.247).

Ухвалами Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2024 року та від 10 жовтня 2024 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_6 про забезпечення допиту свідка ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з Чугуївським міським судом Харківської області (т.2 а.с.13-14,24-25).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, було прийнято відмову представника позивача ОСОБА_6 від допиту свідка ОСОБА_7 (т.2 а.с.15-17).

3. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник позивача ОСОБА_6 підтримав первісний позов та наполягав на його задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 підтримала зустрічний позов та просила суд задовольнити його у повному обсязі. Крім цього, надала до суду відзив на позовну заяву, яким просила враховувати, що з часу розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 малолітня дочка ОСОБА_3 проживала разом з матір`ю та перебувала на її повному матеріальному утриманні. Після повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України ОСОБА_2 разом з дочкою виїхали до Польщі, де і проживають на даний час. ОСОБА_3 навчається в початковій школі с. Старе Обожиська. Обов`язок з виховання та утримання дочки повністю покладено на ОСОБА_2 . Враховуючи, що ОСОБА_1 ухиляється від участі в утриманні дитини, а також на власний розсуд розпорядився спільним майном подружжя шляхом відчуження автомобілів та присвоєння грошових коштів, отриманих від їх продажу. Тому представник відповідача ОСОБА_4 просила суд відступити від засад рівності часток подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_6 надав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, який обґрунтував тим, що в зустрічному позові не зазначено підстав, визначених законом, для визнання за ОСОБА_2 права власності на спірні автомобілі. Крім цього, підстави для стягнення грошової компенсації вартості частини ринкової вартості відчужених автомобілів відсутні, зважаючи на те, що до зустрічного позову приєднані висновки про орієнтовну середню вартість автомобілів. Автомобілі марки «Daewoo», модель Nexia, 2012 року випуску та марки «Volkswagen», модель Passat, 2007 року випуску, були відчужені під час перебування сторін по справі у зареєстрованому шлюбі, а грошові кошти, отримані від їх продажу були використані в інтересах сім`ї. З урахуванням того, що спірні автомобілі були відчужені на користь третіх осіб у 2014, 2019 та 2021 році, тому зустрічні позовні вимоги пред`явлені з пропуском позовної давності. З цих підстав представник позивача ОСОБА_6 просив суд відмовити в задоволенні зустрічного позову у повному обсязі.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що в період часу з 02 червня 2012 року по 27 серпня 2018 року, а також з 28 травня 2021 року по 10 серпня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2018 року (т.1 а.с.7) та рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2023 року (т.1 а.с.9), які перевірені в порядку повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, а також копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (т.1 а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 (т.1 а.с.6).

06 серпня 2014 року ОСОБА_2 уклала з ТОВ «БМУ-53» договір №Л-2/13 про купівлю-продаж майнових прав на квартиру (т.1 а.с.227-232). За умовами якого ТОВ «БМУ-53» зобов`язалось передати ОСОБА_2 майнові права на квартиру АДРЕСА_2 , за умови сплати вартості майнових прав у розмірі 172572 гривень.

06 лютого 2015 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21 серпня 2023 року (т.1 а.с.10).

12 лютого 2013 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на автомобіль марки «Daewoo», модель Nexia, 2007 року випуску.

18 липня 2017 року ОСОБА_1 зареєстрував право власності на автомобіль марки «Skoda», модель Octavia, 2007 року випуску, та 18 серпня 2021 року на автомобіль марки «Volkswagen», модель Passat, 2007 року випуску.

В подальшому, а саме 23 травня 2014 року автомобіль марки «Daewoo», модель Nexia, 2007 року випуску, був перереєстрований на нового власника, відповідно 03 січня 2019 року та 09 вересня 2021 року автомобілі марки «Skoda», модель Octavia, 2007 року випуску, та марки «Volkswagen», модель Passat, 2007 року випуску, на підставі договорів купівлі-продажу також перереєстровані на нових власників. Дані обставини підтверджуються довідкою ГСЦ МВС в м. Києві від 03 жовтня 2023 року (т.1 а.с.60).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що він особисто знайомий з подружжям ОСОБА_10 . Свідку відомо про те, що квартира АДРЕСА_1 , була придбана за рахунок спільних коштів подружжя. ОСОБА_1 розповідав, що мав власні заощадження, а також в придбанні квартири допоміг батько ОСОБА_2 . Крім цього, батько ОСОБА_2 допомагав з ремонтом в квартирі. Свідку відомо про те, що подружжя ОСОБА_10 деякий час проживали окремо, потім знову зійшлись та проживали однією сім`єю, після розлучення також продовжували проживати разом. Незважаючи на це, ОСОБА_1 продовжував піклуватись про дитину.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що ОСОБА_2 доводиться йому дочкою. Після одруження з ОСОБА_1 дочка проживала у свідка, тобто у батьків, а ОСОБА_1 в м. Києві. В подальшому було прийняте рішення придбати квартиру поблизу м. Києва. У зв`язку з цим свідок передав ОСОБА_2 грошові кошти за рахунок власних заощаджень у розмірі 13000 доларів США для придбання квартири. В подальшому свідок також допомагав з ремонтом у придбаній у м. Борисполі квартирі. Крім цього, свідок перерахував ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 84000 гривень для придбання автомобіля.

Спірні правовідносини регулюються гл.8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В силу положення ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц (провадження №61-9018сво18) у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя, таке майно або його вартість враховується при поділі, зокрема шляхом стягнення грошової компенсації 1/2 вартості такого майна. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

У відповідності до ч.2, ч.3 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

За змістом ч.1 ст.71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в абз.3 п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

Згідно з ч.2 ст.72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатись про порушення свого права власності.

Згідно з вимогами ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

За змістом постанови Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-258цс15 неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності

За правилами ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положення ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

6.1. щодо поділу нерухомого майна, що є об`єктом спільної сумісної власності сторін.

Встановлено, що згідно п.3.2 договору №Л-2/13 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 06 серпня 2014 року ОСОБА_2 зобов`язалась протягом 3 днів з дати укладення цього договору сплатити ціну майнових прав на квартиру.

ОСОБА_2 в повному обсязі були виконані умови договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 06 серпня 2014 року. У зв`язку з цим, ТОВ «БМУ-53» передало їй право власності на спірну квартиру.

Згідно рішення Бориспільської міської ради Київської області №4878-59-VI від 30 грудня 2014 року було надано поштову адресу земельній ділянці та об`єкту будівництва ТОВ «БМУ-53» по АДРЕСА_3 (колишня адреса АДРЕСА_4 ) (т.2 а.с.27).

Іншим рішенням Бориспільської міської ради Київської області №1792-23-VIII від 19 квітня 2022 року АДРЕСА_5 (т.2 а.с.26).

Таким чином, ОСОБА_2 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 в період перебування у шлюбі з ОСОБА_1 .

Тому, вказане нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності сторін по справі, що у повній мірі узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18).

Аналізуючи показання допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_5 щодо підтвердження факту придбання ОСОБА_2 спірної квартири за рахунок, коштів, отриманих у подарунок від батька, суд звертає увагу на положення ч.5 ст.719 ЦК України. Зокрема, договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Всупереч цьому, матеріали цивільної справи не містять будь-якого договору чи розписки, укладених у письмовій формі, на підтвердження отримання ОСОБА_2 у дарунок від ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 13000 доларів США.

Встановлено, що 27 лютого 2022 року ОСОБА_2 разом з малолітньою дочкою ОСОБА_3 перетнули державний кордон в пункту пропуску Могилів-Подільський, що підтверджується відповідними відмітками в паспортах громадянок України для виїзду за кордон (т.1 а.с.49-52,53-56).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають в АДРЕСА_6 (т.1 а.с.58). Малолітня ОСОБА_3 навчається в початковій школі в с. Старе Обожиська (т.1 а.с.57). ОСОБА_2 отримує допомогу на виховання дочки, згідно відомостей Управління соціального страхування Інспектората в м. Острів-Великопольський (т.1 а.с.59).

Доводи ОСОБА_2 з приводу того, що малолітня дочка перебуває на її повному утриманні, що є підставою для відступлення судом від рівності часток подружжя у спільному майні, а також вказівка на практику Верховного Суду, яка викладена у постанові від 16 грудня 2019 року у справі №308/4390/18 (провадження №61-7230св19), суд відхиляє.

Зважаючи на те, що проживання дитини з одним із подружжя не є підставою для збільшення частки у майні при його розподілі тому з подружжя, з ким проживає дитина. Вказана правова позиція сформована у постанові Верховного Суду від 02 березня 2020 року у справі №448/1722/16-ц (провадження №61-22380св19) та від 29 квітня 2020 року по справі №200/15089/16-ц (провадження №61-4287св18). Зокрема, сама по собі наявність дітей не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. Суд може відступити від принципу рівності часток подружжя, якщо цього вимагають інтереси виховання і утримання дитини, так як обидва з подружжя зобов`язані виховувати і утримувати дітей.

Інших обставин, визначених ч.3 ст.70 СК України, судом не встановлено.

З огляду на це суд, вважає, що за позивачем та відповідачем належить визнати право власності по частці квартири АДРЕСА_1 .

6.2. щодо стягнення грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на автомобілі.

Встановлено, що ОСОБА_1 в період перебування у шлюбі з ОСОБА_2 придбав три автомобілі, а саме: автомобіль марки «Daewoo», модель Nexia, 2012 року випуску, автомобіль марки «Skoda», модель Octavia, 2007 року випуску, та автомобіль марки «Volkswagen», модель Passat, 2007 року випуску. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження придбання вказаних транспортних засобів за особисті грошові кошти позивача, тому вказані автомобілі були спільною сумісною сторін. Всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_1 не надані докази на підтвердження того, що відчуження автомобілів відбулось за згодою відповідача. У такому разі ОСОБА_2 має право на відшкодування грошової компенсації вартості її частки у вказаних транспортних засобах.

З висновків про ринкову вартість колісних транспортних засобів від 12 жовтня 2023 року (т.1 а.с.89-99,100-108,109-117) вбачається, що вартість ринкова вартість автомобіля автомобіль марки «Daewoo», модель Nexia, 2012 року випуску, становить 133850 гривень, автомобіля марки «Skoda», модель Octavia, 2007 року випуску, 256620 гривень та автомобіля марки «Volkswagen», модель Passat, 2007 року випуску, 281397 гривень.

Тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 належить стягнути грошову компенсацію вартості частки у вказаних автомобілях у розмірі 335933 гривень 50 копійок (133850 + 256620 +281397) / 2).

Враховуючи те, що станом на час судового розгляду даної цивільної справи спірні автомобілі належать іншим особам, які не є учасниками цієї справи, тому підстави для визнання права власності ОСОБА_2 на частину у вказаних автомобілях відсутні. Тому в задоволенні зустрічного позову в частині цієї вимог слід відмовити.

6.3. Доводи позивача, які відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Встановлено, що з листа ГСЦ МВС №31/1690АЗ-21740-2023 від 03 жовтня 2023 року у відповідь на адвокатський запит представника відповідача ОСОБА_4 , (т.1 а.с.88) ОСОБА_2 стало відомо про те, що ОСОБА_1 без її згоди відчужив на користь інших осіб автомобілі марки «Daewoo», модель Nexia, 2012 року випуску, автомобіль марки «Skoda», модель Octavia, 2007 року випуску, та автомобіль марки «Volkswagen», модель Passat, 2007 року випуску. Зазначене свідчить про те, що виключно з 03 жовтня 2023 року ОСОБА_2 дізналась про порушення своїх прав. В силу ч.2 ст.72 СК України з 03 жовтня 2023 року розпочався трирічний строк позовної давності. В той час як до суду ОСОБА_2 звернулась 10 листопада 2023 року, про що свідчить реєстраційний штамп Бориспільського міськрайонного суду Київської області на зустрічній позовні заяві вх. №31059 (т.1 а.с.85). Тому судом критично оцінюються доводи представника позивача ОСОБА_6 про пропуск трирічного строку позовної давності. Крім цього, сплив трирічного строку з часу розірвання шлюбу сам по собі не свідчить про пропуск строку позовної давності.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанції від 31 серпня 2023 року (т.1 а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 8336 гривень 72 копійки.

В свою чергу, при зверненні до суду з зустрічним позовом ОСОБА_2 також сплатила судовий збір у розмірі 3359 гривень 34 копійки, згідно з платіжною інструкцією від 07 листопада 2023 року (т.1 а.с.87).

Зважаючи на те, що первісний позов задоволений та зустрічний позов задоволений частково. Тому суд вважає за необхідне здійснити зарахування судового збору сплаченого сторонами та звільнити ОСОБА_1 від обов`язку сплачувати на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 3359 гривень 34 копійки та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4977 гривень 38 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст.60, ч.1 ст.68, ч.1 ст.70, ч.2, ч.3 ст.70, ч.1 ст.71, ч.2 ст.72 СК України СК України СК України, ч.4 ст.267 ЦК України, ч.1, ч.6 ст.81, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого у шлюбі, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 05).

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 05).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 4977 гривень 38 копійок.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки в автомобілях: марки «Daewoo», модель Nexia, 2012 року випуску, марки «Skoda», модель Octavia, 2007 року випуску, марки «Volkswagen», модель Passat, 2007 року випуску, у загальному розмірі 335933 гривень 50 копійок

В задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду 25 жовтня 2024 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський