Справа № 275/945/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року с-ще Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Данилюк О. С.

за участю секретаря с/з Марієвської Н.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Брусилів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Ірпінський районний відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про припинення стягнення аліментів та стягнення сплачених аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Ірпінський районний відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про припинення стягнення аліментів та стягнення сплачених аліментів, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. Так, рішенням Ірпінького міського суду Київської області у справі № 367/5091/18 з нього було стягнуто на користь відповідачки ОСОБА_2 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2009 р.н., у твердій грошовій сумі по 2 500 грн. щомісячно, починаючи з 17.07.2018 до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист, на підставі якого Ірпінським районним відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження № 58453964. На даний час за місцем проходження служби позивача (Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення ГУ ДСНС України у місті Києві) здійснюється утримання аліментів з його заробітної плати. Але з серпня 2023 року ОСОБА_3 , 2009 р.н., не проживає з матір`ю ОСОБА_2 , а проживає з позивачем, який займається його вихованням та доглядом за ним. Через що позивач вважає, що існує необхідність припинення стягнення аліментів з нього. Однак ОСОБА_2 самостійно не вжила заходів щодо припинення стягнення аліментів на її користь з позивача та продовжує їх отримувати. При цьому позивач вважає, що нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з отримувачем аліментів, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Тому вважає, що отримані відповідачкою з вересня 2023 року аліменти в сумі 30 000 грн. мають бути стягнуті з неї на його користь. Просив суд припинити обов`язок ОСОБА_1 щодо утримання сина ОСОБА_3 , 2009 р.н., у вигляді щомісячної сплати на користь ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі 2 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; визнати виконавчий лист про стягнення аліментів за рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/5091/18, на підставі якого вони стягуються, таким, що не підлягає виконанню; звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , 2009 р.н., згідно ВП № 58453964; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені аліменти у ВП № 58453964 у розмірі 30 000 грн.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 28.08.2024 року у вказаній цивільній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 25.10.2024р. підготовче провадження у вказаній цивільній справі було закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, додатково пояснивши, що до 14 років їх з відповідачкою син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав з матір`ю, на утримання якого він сплачував аліменти. Однак, коли сину виповнилось 14 років, він вирішив жити з батьком, тобто з ним. З того часу всі витрати на утримання дитини несе лише він, відповідачка жодної допомоги йому не надає, однак продовжує отримувати аліменти з нього, яких безпідставно отримала вже більше 30 000 грн. Просив суд позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Ірпінського районного відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причина його неявки суду невідома.

Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши подані письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Крім того, судом встановлено, що на виконанні в Ірпінському районному відділі державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист № 367/5091/18, виданий 24.01.2019 року Ірпінським міським судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у твердій грошовій сумі по 2 500 грн. щомісячно, починаючи з 17.07.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (ВП № 58453964 ) (а.с. 19).

Також судом встановлено, що з серпня 2023 року неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 у м. Києві, що випливає з листа служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 18.08.2023 № 40-1656, заяви неповнолітнього ОСОБА_3 про бажання проживати з батьком від 17.08.2023, довідки спеціалізованої школи № 131 Святошинського району м. Києва № 113 від 11.08.2023 року про зарахування ОСОБА_5 до 7-Б класу школи, характеристики учня 7-А класу спеціалізованої школи № 131 Святошинського району м. Києва № 113 від 11.08.2023 року (а.с. 14-18).

При цьому, як вбачається із звіту про здійснення відрахування та виплат відносно ОСОБА_1 у ВП № 58453964 за період з 01 серпня 2023 року по 31 липня 2024 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 утримано аліментів на загальну суму 30 000 грн. (а.с. 20).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням, при цьому, потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Норми цивільного права поділяються на норми матеріального та норми процесуального права.

За загальним поняттям нормами матеріального права є правові норми, які визначають права та обов`язки учасників суспільних правовідносин, правила їх суспільної поведінки та санкції за порушення цих приписів, а нормами процесуального права є правила про порядок реалізації норм матеріального права та вирішення судової справи (порядок розгляду справи в суді тощо).

При цьому норми матеріального права можуть міститься у законодавчому акті, який за загальним своїм змістом є процесуальним законом і навпаки, норми процесуального права можуть міститься у законодавчому акті, який за своєю суттю є матеріальним законодавчим актом.

Так, за правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

За своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі, сутті цієї норми не змінює, про що зазначив Верховний Суд у своїх постановах від 15.05.2019 р. (справа № 511/219/18), від 29.06.2022 (справа № 596/826/21).

Отже, за змістом цієї норми права, особа, з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі, у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку, має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів, зокрема, проживання дитини з батьком, з якого такі періодичні платежі (аліменти) стягнуті.

Таким чином, суд вважає, що оскільки неповнолітня дитина, на утримання якої з позивача на користь відповідачки стягнуті аліменти, на даний час проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні, підстави для стягнення аліментів на утримання дитини на користь відповідачки на даний час відсутні. А отже позовні вимоги ОСОБА_1 щодо припинення стягнення з нього аліментів за виконавчим листом № 367/5091/18, виданим 24.01.2019 року Ірпінським міським судом Київської області, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа про стягнення аліментів за рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/5091/18, на підставі якого вони стягуються, таким, що не підлягає виконанню, слід зазначити наступне.

Так, згідно ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Таким чином, звернення ОСОБА_1 з позовною вимогою до суду, який не видавав виконавчий документ, який він просить визнати таким, що не підлягає виконанню, є безпідставним, оскільки для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, передбачений інший процесуальний порядок, а саме визначений у ст. 432 ЦПК України, в порядку виконання судових рішень у цивільних справах.

З огляду на викладене, в задоволенні саме позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа про стягнення аліментів за рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/5091/18, на підставі якого вони стягуються, таким, що не підлягає виконанню, слід відмовити.

Також не підлягають задоволенню й позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 на його користь сплачених аліментів у ВП № 58453964 у розмірі 30 000 грн., оскільки вказані аліменти стягувались за чинним судовим рішенням. Крім того, позивачем не було беззаперечно доведено, що вказані кошти не були використані відповідачкою на забезпечення потреб та інтересів їх з позивачем неповнолітнього сина, навіть якщо він з нею в той час не проживав.

На підставі ст.ст. 180-182, 184, 192 СК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Ірпінський районний відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про припинення стягнення аліментів та стягнення сплачених аліментів, задовольнити частково.

Стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, здійснюване на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/5091/18, - припинити.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

СУДДЯ О.С. Данилюк