Справа № 367/4053/24
Провадження №2/367/3846/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

31 липня 2024 року м.Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участі секретаря Шпильового Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою

В обґрунтування підстав звернення до суду вказує, що 12.03.2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» https://miloan.ua/, відповідачем ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту №3703115. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua.

ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов Кредитного договору №3703115 від 12.03.2021 р., який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті. Вказаний спосіб оформлення кредиту онлайн прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом.

Таким чином між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір№3703115 від 12.03.2021 р., та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані грошові кошти на картковий рахунок в сумі 15 000,00 грн.

Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин передбачених ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України.

13.09.2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги №07Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №3703115 від 12.03.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача.

Згідно з Договором відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою, документально підтвердженою та становить 25 545,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10 605,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 13 890,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1 050 грн..

Незважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором.

Також, зазначає, що позивачем були вжиті заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення досудової вимоги про сплату заборгованості за договором №3703115 від 12.03.2021 року на адресу відповідача.

У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором №370115 від 12.03.2021 року в розмірі 25 545,50 грн., а також понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 грн.

Ухвалою суду від 06.05.2024 року провадження по справі було відкрито, її розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

20.05.2024 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому не визнала позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено факт укладання договору з відповідачем та його істотних умов, позивачем не надано доказів надання відповідачу його примірнику оригіналу договору, отже, відповідач не може бути зобов`язаний виконувати умови з якими він не був фактично ознайомлений. Позивачем не доведено факту видачі кредиту та розміру заборгованості загального та по її складовим (основному боргу, відсоткам, неустойці, які не були погоджені у письмовій формі). Нараховані позивачем суми не відповідають законодавству України та заявленим самим позивачем у наданих копіях Договору та графіку платежів умовам кредитування і є непропорційно великою сумою, не відповідають засадам справедливості, добросовісності та розумності цивільно-правових відносин.

Вказала, що надані позивачем паперові копії електронних документів, без електронних цифрових підписів обох сторін у дату їх підписання, не є належними та допустимими доказами.

Заперечувала проти нарахування відсотків за користування кредитом. Додала, що не отримувала повідомлення про відступлення права вимоги на користь нового кредитора, та просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Разом з відзивом на позов від позивача надійшли клопотання про надання оригіналів для огляду та виключення копій з числа доказів разом з клопотання про витребування доказів, в якому просила витребувати від ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» наступні документи: оригінал Договору про надання кредиту №3703115 від 12.03.2021 з позичальником ОСОБА_1 з усіма додатками і додатковими угодами до нього. Якщо укладений в електронній формі надати на диску DVD-R з підписами обох Сторін у дату укладення. Докази фактичного надання позичальнику ОСОБА_1 примірників підписаних Договору про надання кредиту № 3703115 від 12.03.2021, додатків та додаткових угод до нього у дату їх укладання. Оригінал Заявки на видачу кредиту за вищевказаним кредитним договором від позичальника ОСОБА_1 ). Докази ознайомлення позичальника ОСОБА_1 з іншими документами по цим кредитним правовідносинам до моменту укладення договору під підпис. Оригінал первинного бухгалтерського документу щодо фактичного перерахунку грошових коштів позичальнику ОСОБА_1 від кредитора по вищевказаному Договору про надання кредиту №3703115 від 12.03.2021, із зазначенням повних реквізитів отримувача. Оригінал Виписки з банківського рахунку кредитора за дату Договору про надання кредиту №3703115 від 12.03.2021 щодо фактичного перерахунку грошових коштів від кредитора позичальнику. Договір про відступлення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги за Договором про надання кредиту №3703115 від 11.03.2021 з позичальником ОСОБА_1 - повний текст, акт приймання-передачі права вимоги та приймання-передачі кредитної справи, фактичної оплати за вказаним договором.

27.05.2024 року представником позивача ОСОБА_2 подано відповідь на відзив, в якому спростовувала викладені позивачем у відзиві обставини. Вказала, що у підписаному 12.03.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» договорі про споживчий кредит №3703115, укладеному в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, визначені умови, порядок, строк кредитування, права та обов`язки сторін.

Вказала, що правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Мілоан» розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті кредитодавця url: https://miloan.ua.

Зазначила, що п.5 договору позичальник підтвердив те, що до укладення цього Договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього Договору, з інформацією передбаченою ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Умови Договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану.

Додала, що п.2.1. кредитного договору передбачено, що ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується відступити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «МІЛОАН» за плату на умовах, визначених цим Договором. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Разом з відповіддю на відзив представник позивача подала до суду заперечення на клопотання про витребування доказів у зв`язку із його необґрунтованістю та безпідставністю.

Ухвалою суду від 10.06.2024 року вищевказане клопотання відповідача задоволено частково та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» на електронних носіях оригінал договору про надання кредиту №3703115 від 12.03.2021 року, з підтвердженням його підписання обома сторонами (одноразовими ідентифікаторами), та анкети-заявки на видачу кредиту.

17.06.2024 року на виконання вимог вищевказаної ухвали суду від представника позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Гайової А.С. надійшла заява, в якій повідомила про неможливість подання оригіналу договору про надання кредиту №3703115 від 12.03.2021 року, з підтвердженням його підписання обома сторонами (одноразовим ідентифікатором) та анкети-заявки на видачу кредиту, оскільки оригінали зберігаються у первісного кредитора ТОВ «МІЛОАН» та у другому примірнику у відповідача. У зв`язку з чим просила витребувати у ТОВ «МІЛОАН» на електронних носіях оригінал договору про надання кредиту №3703115 від 12.03.2021, з підтвердженням його підписання обома сторонами (одноразовими ідентифікаторами), та анкети-заявки на видачу кредиту.

Ухвалою суду від 18.06.2024 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 про витребування доказів було задоволено.

Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» на електронних носіях оригінал договору про надання кредиту №3703115 від 12.03.2021, з підтвердженням його підписання обома сторонами (одноразовими ідентифікаторами), та анкети-заявки на видачу кредиту.

02.07.2024 року від ТОВ «МІЛОАН» на виконання вимог ухвали суду від 18.06.2024 року через систему «Електронний суд» надійшли витребувані докази в електронному вигляді.

Ухвалою суду від 23.07.2024 року вирішено питання про перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та продовжено строки розгляду даної цивільної справи.

Представник позивача Гайова А.С. в судове засідання не з`явилась, в заявлених позовних вимогах просила провести розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач в судове засідання на з`явилась. 29.07.2024 року до суду подала клопотання, в якому просила провести розгляд справи за відсутності відповідача.

Представник третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши та з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12 березня 2021 року ОСОБА_1 на веб сайті «miloan.ua» створила та заповнила анкету-заяву на кредит №3703115, в якій зазначила свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефона та електронної адреси, паспортні дані, домашню адресу, освіту та щомісячний дохід. Надала також згоду, зокрема, щодо правил кредитування.

Анкета-заява на кредит №3703115 також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви №3703115, зокрема про такі дії: заповнення заяви - 03.11.2021 02:50:33; автоматична перевірка- 03.12.2021 03:47:38; перевірка у базі кредитних історій - 12.03.2021 03:47:48; скоринг - 03.12.2021 03:48:49; підписання договору - 03.12.2021 03:84:12; оброблено - 12.03.2021 03:51:01; інформацію про результати прийняття рішення по заяві №3703115 - погоджено 03.12.2021. Крім того, анкета-заява на кредит містить погоджені умови кредитування, а саме: замовлена сума - 15 000 грн; замовлений строк - 30 днів; погоджена сума - 15 000,00 грн; погоджений строк - 30 днів; комісія за надання - 7,0 % одноразово; ставка процентів 0,88 % за кожен день користування.

З доданого до позовної заяви договору про споживчий кредит №3703115 від 12.03.2021 року укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , вбачається, що сторони уклали цей договір на підставі пропозиції кредитодавця, яка розміщена в його інформаційно-телекомунікаційній системі та доступна через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, на таких умовах.

Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений пунктом 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній пунктом 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений пунктом 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (пункт 1.1.). Сума кредиту становить 15 000,00 у валюті гривня (пункт 1.2.). Кредит надається строком на 30 днів з 12.03.2021 року (строк кредитування) ( пункт 1.3). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 11.04.2021 року (пункт 1.4.).

Комісія за надання кредиту становить 1050,00 грн, яка нараховується за ставкою 7% від суми кредиту одноразово ( пункт 1.5.1.).

Проценти за користування кредитом - 3 960,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2.).

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6.).

Тип процентної ставки - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього договору (пункт 1.7.).

Позичальник сплачує позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1.-1.5.2. договору в термін (дату), вказаний у п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною в п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною в п. 1.6. договору, в сумі та на умовах, визначених в п.2.3 договору (пункт 2.2.1.).

Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору (пункт 2.2.2.).

Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначена в п.1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну(базову) встановлену п.1.6 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої що прирівнюється до письмової) згоди позичальника ( пункт 2.2.3.).

Пролонгація строку кредитування визначена пунктом 2.3. кредитного договору.

Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів ( послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства miloan.ua і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2. договору (пункт 2.3.1.1.).

Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4. договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування (пункт 2.4.1.).

У разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця (пункт 4.2.).

Відповідно до додатків №1 та №2 до договору про споживчий кредит №3703115 від 12.03.2021 року (графік платежів, паспорт споживчого кредиту) встановлено дату платежу 11.04.2021 року, до сплати: кредит в сумі 15 000,00 грн, комісія за надання кредиту в сумі 1050,00 грн, проценти в сумі 3960,00 грн, разом 20 010,00 грн.

На підтвердження виконання ТОВ «Мілоан» зобов`язання за договором про споживчий кредит №3703115, укладеним 12.03.2021 року, позивач надав копію платіжного доручення №41407997 від 12.03.2021 року про перерахування на рахунок відповідачки коштів в сумі 15 000,00 грн.

Із договору відступлення прав вимоги №07Т від 13 вересня 2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», витягу з реєстру боржників до цього договору вбачається, що ТОВ «Мілоан» відступило позивачу право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №3703115 від 12.03.2021 року.

Відповідно витягу з додатку до вищевказаного договору факторингу та розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит №3703115 від 12.03.2021 року, заборгованість відповідача за період з 13.09.2021 року по 20.02.2024 року складає 25 545,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 605,00 грн.; заборгованість за відсотками 13 890,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами 1050 грн..

27.09.2023 року представником позивача адвокатом Міньковською А.В. на адресу відповідача було надіслано досудову вимогу про погашення існуючої заборгованості за кредитним договором №3703115 від 12.03.2021 року в розмірі 25 545,50 грн.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Із позовної заяви та доданих до неї документів убачається, що договір про споживчий кредит №3703115 від 12.03.2021 року був укладений в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України « Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII ( далі Закон №675-VIII) електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір ( пункт 12 частини першої статті 3 Закону 675-VIII ).

Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону № 675-VIII).

За правилом частини восьмої статті 11 Закону №675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладенням на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону №675-VIII визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання електронного підпису усіма сторонами правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті ТОВ «Мілоан» подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачці за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефона одноразовий ідентифікатор, який відповідачка використала для підтвердження підписання договору.

Отже, без здійснення вказаних дій відповідачкою кредитний договір не був би укладений, тому цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Суд відхиляє аргументи відповідачки про те, що анкета-заява, кредитний договір та додатки до нього є неналежними і недопустимими доказами, оскільки не містять відомостей щодо підпису їх одноразовим ідентифікатором з тих підстав, що кредитний договір був укладений в електронній формі.

Також суд вважає необґрунтованими доводи відповідачки про те, що наявна в матеріалах справи паперова копія кредитного договору є неналежним доказом його укладення.

У частинах другій, третій, п`ятій статті 100 ЦПК України визначено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

З отриманої на виконання вимог ухвали суду копії договору про споживчий кредит №3703115 від 12.03.2021 року вбачається, що такий був укладений в електронній формі, містить відомості про одноразовий ідентифікатор обох сторін правочину, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4. договору) та прирівнюється до такого, що укладений в письмовій формі (п.6.5 договору).

Стверджуючи про неналежність паперової копії договору про споживчий кредит №3703115 від 12.03.2021 року як доказу, у зв`язку з ненаданням його оригіналу в електронній формі, відповідачка не зазначає в чому саме полягають обґрунтовані сумніви у відповідності поданої паперової копії оригіналу, а лише посилається на відсутність у договорі електронних підписів сторін та при цьому не заперечує самого факту укладення відповідачкою вказаного кредитного договору.

Проте, неподання позивачем оригіналу електронного доказу, за відсутності обґрунтованих сумнівів у відповідності його паперової копії оригіналу, саме по собі не робить таку паперову копію неналежним доказом, оскільки сукупність інших наявних у матеріалах справи доказів, вказують, на укладення між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 договору про споживчий кредит №3703115 від 12.03.2021 року в електронній формі.

Не заслуговують на увагу і доводи представника відповідачки про відсутність у матеріалах справи доказів перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів в розмірі 15000,00 грн на рахунок позичальника.

Так, перерахування на картковий рахунок відповідачки грошових коштів за кредитним договором №3703115 підтверджується копією платіжного доручення №41407997 від 12.03.2021 року, в якому платником вказане ТОВ «Мілоан», на суму 15000,00 грн; отримувачем якої є відповідач ОСОБА_1 на її кредитний рахунок НОМЕР_1 *29.

Відповідач не надала суду будь-яких доказів, які б спростовували належність вказаного карткового рахунку відповідачці.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «Мілоан» виконало в повному обсязі умови кредитного договору №3703115 від 12.03.2021 року, укладеного з ОСОБА_1 , надавши останній обумовлену суму кредиту, проте відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, обов`язкові платежі в рахунок погашення кредиту, процентів та комісії своєчасно не вносила, внаслідок чого за період з 13.09.2021 року по 20.02.2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» складає 25 545,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 605,00 грн.; заборгованість за відсотками 13 890,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами 1050 грн..

Саме таку суму заборгованості ТОВ «Мілоан» за договором про відступлення права вимоги №07Т від 13 вересня 2021 року передало позивачу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», в результаті чого останнє набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №3703115 від 12.03.2021 року.

Підстави виникнення заборгованості за кредитним договором та її розмір підтверджуються відомостями про щоденні нарахування та погашення.

При цьому суд, враховує доводи відповідачки про те, що розрахунки заборгованості самі по собі не можуть бути належними і допустимими доказами наявності заборгованості.

Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі.

Водночас, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі та відсилання клієнту.

Згідно з пунктом 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).

У розрахунку заборгованості, наведеному в позовній заяві, вказано, що борг відповідачки становить 25 545,50 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10 605,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 13 890,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1050 грн. Водночас, відомість про щоденні нарахування та погашення містить інформацію про дату та розмір виданого кредиту, дати нарахування і розмір відсотків, комісію, у тому числі неодноразову сплату комісії за пролонгацію договору.

При цьому, вказаний в ній розмір наданого кредиту узгоджується з іншими доказами, наданими на підтвердження суми виданого кредиту, зокрема, копією платіжного доручення №41407997 від 12.03.2021 року.

Враховуючи, що ОСОБА_1 оплату за договором про споживчий кредит №3703115 від 12.03.2021 року в повному обсязі не здійснювала, заборгованість за кредитом становить 25 245,50 грн, яка підлягає стягненню з відповідачки.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами, суд виходить з такого.

Згідно з розрахунком заборгованість за відсотками становить 13 890,50 грн. Вказані проценти нараховувалися до 25.07.2021 року.

Умовами кредитного договору №3703115 від 12.03.2021 (пункт 1.5.2) передбачено, що проценти за користування кредитом становлять 3960,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункту 1.6).

Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі.

Ураховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 ( провадження №14-10цс18).

Відповідно до частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Такі правові висновки щодо застосування частини першої статті 1050 та статі 625 Цивільного кодексу України у їх взаємозв`язку викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, від 04.02.2020 у справі №912/1120/16.

Із аналізу вказаних правових норм слідує, що позичальник до закінчення терміну кредитування зобов`язана була сплачувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а після закінчення терміну кредитування у зв`язку з порушенням нею взятих на себе зобов`язань, повинна нести відповідальність на підставі частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як убачається з пункту 4.2 договору про споживчий кредит №3703115 від 12.03.2021 року, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплатою заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору.

Отже, виходячи зі змісту формулювання умов про сплату процентів, передбачених пунктом 4.2 договору про споживчий кредит №3703115 від 12.03.2021 року, слід дійти висновку, що проценти за неправомірне користування кредитом, тобто після настання прострочення виконання зобов`язання, передбачені на підставі частини 2 статті 625 ЦК України в розмірі процентної ставки за користування кредитними коштами, яка в пункті 1.6 кредитного договору визначена на рівні 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Таким чином, нарахування відповідачці процентів поза межами строку кредитування відповідає умовам укладеного договору, оскільки є мірою відповідальності, яка виникла на підставі частини 2 статті 625 ЦК України у зв`язку з простроченням виконання нею зобов`язання за вказаним кредитним договором.

До того ж, суд приймає до уваги, що строк кредитування було пролонговано відповідно до умов п.2.3 кредитного договору.

За таких обставин з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню також заборгованість за процентами в сумі 13 890,50 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за комісією суд виходить з такого.

Як видно з розрахунку заборгованості, борг за комісією складає 1050,00 грн.

Пунктом 1.5.1. договору про споживчий кредит №3703115 від 12.03.2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , передбачена комісія за надання кредиту в розмірі 1050,00 грн, яка нараховується за ставкою 7% від суми кредиту одноразово.

Договір про споживчий кредит №3703115 від 12.03.2021 року відповідає вимогам чинного на час його укладення законодавства та вільному волевиявленню сторін. Під час укладення кредитного договору відповідачка була ознайомлена з його умовами, висловила своє волевиявлення шляхом підписання договору, проти положень договору про споживчий кредит №3703115 від 12.03.2021 року, умовами якого передбачено сплату комісії за надання кредиту у розмірі 7% одноразово, не заперечувала, дійсність договору не оспорювала.

Відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування регулює Закон України «Про споживче кредитування» №1734-VIII від 15 листопада 2016 року (далі- Закон України №1734-VIII), що діяв на момент укладення між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою кредитного договору №3703115 від 12.03.2021 року.

Умови договору про споживчий кредит визначені у статті 12 Закону України №1734-VIII, частиною другою якого передбачено, що у договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Договір про споживчий кредит №3703115 від 12.03.2021 року, укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , у встановленому законодавством порядку недійсним не визнавався, а тому з огляду на норми статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Виходячи з викладених обставин, суд приходить до висновку, що передбачена умовами договору одноразова комісія у сумі 1050,00 гривень підлягає стягненню з відповідачки.

Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит №3703115 від 12.03.2021 року в розмірі 25 545,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 605,00 грн.; заборгованість за відсотками 13 890,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами 1050 грн..

Суд не бере до уваги доводи відповідачки про неправомірність нарахування позивачем процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування, оскільки вказані доводи спростовуються вищенаведеними висновками суду.

Решта доводів відповідачки, наведених у відзиві на позовну заяву, не спростовують висновків суду про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 коп. за подання позовної заяви, та документально підтверджені позивачем понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн..

На підставі викладеного, керуючись статтями 258- 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», про стягнення заборгованості за кредитним договором,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №3703115 від 12.03.2021 в розмірі 25545 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», , місцезнаходження за адресою: 04112, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», , місцезнаходження за адресою: 04107, місто Київ, вулиця Багговутівська, будинок 17-21.

Повний текст рішення виготовлено 05 серпня 2024 року.

Суддя: О.В. Чернова