Справа № 333/6558/24
Провадження № 2/333/3821/24
01 листопада 2024 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Попова Андрія Сергійовича до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -
26.07.2024 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Попова А.С. через систему «Електронний суд» звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 26.09.2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сторони у справі є батьками двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після початку повномасштабного військового вторгнення російською окупаційною армією в березні 2022 року позивач разом з дітьми була вимушена виїхати з тимчасово окупованого м. Мелітополя до Вінницької області. Разом з цим, відповідач ОСОБА_2 залишився проживати в тимчасово окупованому ОСОБА_5 та відмовився виїхати разом з родиною на підконтрольну законній українській владі територію України. З березня 2022 року і до сьогодні позивач разом з дітьми проживають окремо від відповідача, який не приймає участі в утриманні та вихованні своїх дітей, які повністю перебувають на утриманні матері, з якою постійно проживають. В березні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
З цих підстав, посилаючись на норми чинного законодавства, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду.
Ухвалою судді від 12.08.2024 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідач у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, свої інтереси в суді довірила представляти адвокату Попову А.С., який надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини його неявки суду не відомі.
Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 12.05.2011 року серії НОМЕР_1 , актовий запис № 546 (а.с. 12); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.09.2012 року серії НОМЕР_2 , актовий запис № 1217 (а.с. 8).
На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
В судовому засіданні встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7, 9, 10).
Як вбачається із змісту позовної заяви, сторона позивача просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі частки від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду, мотивуючи тим, що вона діти проживають на її повному утриманні, через тимчасову окупацію м. Мелітополь, де позивач постійно проживала разом з дітьми, і в даний час вони будучи внутрішньо переміщеними особами, позбавлені житла та звичних джерел доходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною другою ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно зі ст. 18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року складає 3 196,00 грн.
В судовому засіданні не встановлено, що у відповідача є проблеми зі станом здоров`я та його матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду.
При визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що сторони в рівних частках повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить їх належне утримання.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.
За частиною другою ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.09.2018 року у справі № 761/6933/17.
Слід звернути увагу, що у кожній справі з подібним предметом спору суд виходить із конкретних обставин справ щодо необхідності стягнення додаткових витрат, в залежності від особистих, індивідуальних особливостей дитини.
Враховуючи зазначене, суд звертає увагу позивача, що відсутність власного житла та звичних джерел доходів не відноситься до обставин, які мають істотне значення, та є підставою для вирішення питання щодо участі одного з батьків в додаткових витратах на дитину на постійній основі.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дітей для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) повноліття, починаючи стягнення з 26.07.2024 року, оскільки, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Попова Андрія Сергійовича до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , фактично проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) повноліття, починаючи стягнення з 26.07.2024 року.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному обов`язковому виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 листопада 2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик