справа № 619/6629/24
провадження № 2/619/1659/24
РІШЕННЯ

іменем України

05 листопада 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О., розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за позовом ОСОБА_1 до Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області яким просила встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме Свідоцтва про право власності на житло виданого на ім`я « ОСОБА_1 » на квартиру яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована в Дергачівському МБТІ 30.10.1993, Р.кн. 33№221/88 та визнати за нею право власності на цю квартиру,-

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вона зареєстрована та постійно проживає в квартирі яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить їй на праві приватної власності.

Квартира приватизована, свідоцтво про право власності на житло було видане комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівського заводу турбокомпресорів від 30.10.1993 та зареєстроване Дергачівським МБТІ від 30.10.1993, запис реєстру № 88.

Позивач вказує, що вона протягом багатьох років мешкала у цій квартирі, не звертаючи уваги на деталі правовстановлюючого документу, а саме у Свідоцтві про право власності на житло неправльно зазначено її по-батькові, а саме « ОСОБА_2 » замість правильного - ОСОБА_3 .

Зазначає, що на час оформлення свідоцтва про право власності на житло та його реєстрації в Дергачівському МБТІ у 1993 році мала паспорт СРСР, оформлений російською мовою, а сторінка паспорту викладена українською мовою - містила таке ж саме написання її по-батькові « ОСОБА_2 ».

У 2008 позивачка отримала паспорт громадянина України, виданий Дергачівським РВ УМВС України в Харківській області, де написання її по-батькові було здійснено через апостроф, а саме « ОСОБА_3 », у зв`язку з цим виникла невідповідність написання по-батькові « ОСОБА_2 » в правовстановлюючому документі - написанню в паспорті « ОСОБА_3 ».

Окрім цього, через невідповідність написання її по-батькові в правовстановлюючих документах на квартиру та паспорті громадянина України, позивачка не має можливості отримати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а вказані розбіжності унеможливлюють проведення державної реєстрації на підставі поданих документів.

Більш того, змінюючи місце проживання у зв`язку з військовою агресією рф проти України, нею був втрачений документ, який засвідчує право власності, а саме оригінал Свідоцтва про право власності на житло, яке було видане комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівського заводу турбокомпресорів від 30.10.1993.

Згідно відповіді КП Технічної інвентаризації «Інвенрос» від 26.08.2024 року №1050 - станом на 01.01.2013 року зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_1 - згідно свідоцтва про право власності на житло видане комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівського заводу турбокомпресорів від 30.10.1993, Р.кн.33№221/88.

Саме ці помилки не дають можливості позивачці подати документи для державної реєстрації права власності на належну їй квартиру АДРЕСА_2 , тому вона змушена звернутися до суду для захисту своїх майнових прав.

Ухвалою суду відкрито провадження у цій справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Беручи до уваги те, що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Представник відповідача Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області повідомлений про наявність справи у суді, своєчасно та належним чином, надала до суду заяву в якій зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 25-27).

У відповідності до ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений судом про розгляд вказаної справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Згідно п.п. 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність.

Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Матеріали справи свідчать, що позивачка ОСОБА_1 з 12.10.1988 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно витягу з реєстру Дергачівської територіальної громади та має по-батькові « ОСОБА_3 », зформованого з відомчої інформаційної системи Державної міграційної служби в автоматичному режимі від 13.08.2024 (а.с. 7).

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Дергачівським РВ ГУМВС України в Харківській області від 10.04.2008 ОСОБА_1 має по-батькові « ОСОБА_3 » (а.с. 4-5).

З копії свідоцтва про право власності на житло вбачається, що 30.10.1993 комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівського заводу турбокомпресорів посвідчено, що однокімнатна квартира загальною площею 32 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 приватизована та на праві приватної власності належить ОСОБА_1 ». Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 30.10.1993 та записана у реєстрову книгу за №88 Дергачівським МБТІ (а.с. 6).

Згідно відповіді Комунального Підприємства Технічної інвентаризації «Інвенрос» від 26.08.2024 року №1050 згідно відомостям станом на 01.01.2013, квартира яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за Резніченко Інною «Славьївною» на підставі свідоцтва про право власності на житло видане комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівського заводу турбокомпресорів від 30.10.1993р., Р.кн. 33№221/88 (а.с. 8).

З Технічного паспорту виданого КПТІ «Інвенрос», квартира яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 отримала реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності за № ТІ01:8900-8887-4632-9507 від 20.08.2024 за замовленням ОСОБА_1 » (а.с. 9-11).

Відповідно до Експертного висновку від 09.08.2024 за №056/1167-n, згідно запиту ОСОБА_1 роз`яснено, що офіційно-документальним українським варіантом аналізованого особового імені є СЛАВІЙ, похідна жіноча форма імені по батькові СЛАВІЇВНА. У практиці міжмовного співвіднесення імен зазначеному українському імені та похідному по батькові відповідають російські: СЛАВИЙ, СЛАВЬЕВНА. Субнормативні українські записи СЛАВ`ЇВНА і СЛАВЬЇВНА виникли при міжмовних перетвореннях через посередництво російського запису імені по батькові (рос. ОСОБА_4 ), що є типовою девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії (див. Трійник 1.1. Словник українських імен. К.: Довіра, 2005, с. 340).

З урахуванням зазначеного директор Українського бюро лінгвістичних експертиз доктор філологічних наук ОСОБА_5 робить висновок про те, що українські записи імені по батькові ОСОБА_6 (паспорт громадянина України, запис ОСОБА_1 ) і ОСОБА_7 (свідоцтво про право власності на житло, запис ОСОБА_1 ) та російський запис СЛАВЬЕВНА (свідоцтво про народження, запис російською мовою ОСОБА_8 , паспорт громадянина України, запис російською мовою ОСОБА_8 ) в документах, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с. 12).

Згідно із ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Приписами ч. 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

При цьому згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

ОСОБА_1 не має можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном через невідповідність написання її по-батькові в правовстановлюючих документах на квартиру та паспорті громадянина України.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючи ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України суд, ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 275, 279, 315, 333, 354, 355 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що Свідоцтво про право власності на житло видане на ім`я « ОСОБА_1 » на квартиру яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована в Дергачівському МБТІ 30.10.1993, Р.кн. 33№221/88 належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 право власності на однокімнатну квартиру загальною площею 32 кв.м., якка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Дергачівська міська рада Харківського району Харківської області, , юридична адреса: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, пл. Перемоги, буд. 5.

Суддя В. С. Овсянніков