Справа №949/1375/24
У Х В А Л А

06 серпня 2024 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Тарасюк А.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Дубровицька міська рада Рівненської області про визнання особи недієздатною та встановлення опіки,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Клюйка Анатолія Олеговича (ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВК №1117922 від 29 липня 2024 року) звернувся в суд із заявою та просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною та встановити над нею опіку.

Крім того, просить призначити опікуном недієздатної особи ОСОБА_2 її онука ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Заява про визнання особи недієздатною повинна відповідати як загальним вимогам, передбаченим у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, так і спеціальним, які містяться у ст.ст. 315 - 319 ЦПК України.

Встановивши, що заяву було подано без додержання вищевказаних вимог ЦПК України, ухвалою від 30 липня 2024 року заявнику/представнику заявника надано десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху для усунення вказаних в ній недоліків.

Так, 06 серпня 2024 року на виконання вимог вищевказаної ухвали про залишення заяви без руху, через канцелярію суду, від представника заявника - адвоката Клюйка А.О. надійшла заява про визнання особи недієздатною та встановлення опіки у новій редакції з додатками.

Проте, вказані в ухвалі суду від 30 липня 2024 року про залишення заяви без руху недоліки усунуто не в повному обсязі.

Так, у порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України та на підтвердження вказаних у заяві обставин того, що заявник ОСОБА_1 , який мобілізований та проходить службу в ЗСУ з 09 березня 2022 року, на даний час здійснює догляд за своєю двоюрідною бабусею, не надав доказів, що підтверджують вказані ним обставини, оскільки факт перебування на даний час на військовій службі автоматично виключає вказані у заяві обставини про здійснення заявником догляду за бабусею.

Разом з тим, вирішуючи питання про прийняття заяви, було встановлено також, що зміст заяви не містить даних, що органом опіки та піклування таке подання виносилось, та не було додано до заяви відповідного подання органу опіки та піклування про можливість призначення заявника ОСОБА_1 опікуном над недієздатною фізичною особою, при тому, що наявність такого подання є обов`язковим для ухвалення судом рішення за результатами розгляду заяви про визнання фізичної особи недієздатною у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦК України та ч. 1 ст. 300 ЦПК України.

Так, фізична особа може бути призначена опікуном (піклувальником) лише за її згодою, що повинно бути виражено в письмовій заяві. Особа, яка виявила бажання виконувати обов`язки опікуна (піклувальника), подає до органу заяву про призначення її опікуном (піклувальником).

Однак, в заяві відсутні відомості щодо наявності такої заяви особи, яка просить призначити її опікуном та посилання на докази, що заявник звертався до відповідного органу опіки і піклування з даного питання.

Отже, враховуючи вищевикладене та на виконання ухвали суду від 30 липня 2024 про залишення заяви без руху, заявнику/представнику заявника необхідно було надати суду подання органу опіки та піклування про можливість призначення заявника ОСОБА_1 опікуном над недієздатною фізичною особою.

Тож, на виконання вказаної вимоги суду, представником заявника додано заяву ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Дубровицької міської ради, про розгляд питання щодо призначення його опікуном над недієздатною особою ОСОБА_2 .

Вказана заява ОСОБА_1 датована 31 липня 2024 року та надіслана адресату 02 серпня 2024 року, що підтверджується доданим описом вкладення у цінний лист.

Втім, доказів розгляду даної заяви Органом опіки та піклування Виконавчого комітету Дубровицької міської ради, і як наслідок розгляду - наявність подання органу опіки та піклування про можливість призначення заявника ОСОБА_1 опікуном над недієздатною фізичною особою або рішення про відмову у наданні такого подання, суду не надано.

Вказане вище свідчить про неусунення всіх вказаних в ухвалі суду від 30 липня 2024 року недоліків.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 42 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, застосування відповідних процесуальних положень для заявника є передбачуваним, а тому відповідає принципу юридичної визначеності.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 року та "Станков проти Болгарії" від 12.07.2007 року. У вказаному рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням національним законодавством, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд

Отже, повернення позовної заяви у разі не усунення у встановлений судом процесуальний строк недоліків заяви не призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд та доступ до правосуддя.

Разом з тим, суд вважає за доцільне звернути увагу позивача на приписи ч. 7 ст. 185 ЦПК України, відповідно до яких повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, що у даному випадку свідчить про відсутність перешкод у доступі до правосуддя.

Керуючись ст.ст. 185, 352, 354 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Дубровицька міська рада Рівненської області про визнання особи недієздатною та встановлення опіки вважати неподаною та повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду: Тарасюк А.М.