Ширяївський районний суд Одеської області
14.10.2024 Справа №: 518/1103/24 Провадження № 2/518/324/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2024 року сел. Ширяєве

Ширяївський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Алексєєвої О.В.,

при секретарі Надир І.Л.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення без надання іншого приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

29.05.2024 р. до Ширяївського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення без надання іншого приміщення.

Позовна заява мотивована тим, що позивачу ОСОБА_3 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_4 користується вказаною квартирою без будь-яких правових підстав. Факт проживання відповідача у квартирі підтверджується довідкою сільської ради. Проживання відповідача у квартирі створює позивачу перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належним їй майном. Тому, посилаючись на положення ст. ст. 321, 391 ЦК України, просить суд виселити відповідача ОСОБА_4 з належної їй вказаної квартири.

Ухвалою від 31.05.2024 р. у справі відкрито загальне позовне провадження й призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні 27.06.2024 року відповідачем та його представником подано зустрічний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу укладеним та визнання права власності на квартиру (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Петровірівська сільська рада Березівського району Одеської області).

Ухвалою суду від 10.07.2024 року клопотання представника позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_2 про поновлення строку на подачу зустрічної позовної заяви задовольнено, поновлено строк на подання зустрічного позову, зустрічний позов залишено без руху.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 31.07.2024 р.

Підготовче судове засідання 31.07.2024 р. не відбулося у зв`язку з перебуванням представника відповідача ОСОБА_2 на лікарняному. Наступне підготовче судове засідання призначено на 14.08.2024 р.

Ухвалою від 14.08.2024 р. зустрічний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу укладеним та визнання права власності на квартиру (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Петровірівська сільська рада Березівського району Одеської області) - повернуто заявникам у зв`язку з неусуненням недоліків, зазначених в ухвалі від 10.07.2024 р.

Також, 14.08.2024 р. до суду надійшли додаткові письмові пояснення відповідача.

19.08.2024 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позов.

Згідно змісту відзиву, відповідач позовні вимоги не визнає, вважає позов таким, що не відповідає дійсності та порушує його права.

Відповідач у відзиві зазначає, що 14 жовтня 2005 року ОСОБА_3 (до одруження ОСОБА_7 ), продала квартиру АДРЕСА_2 ) ОСОБА_8 за 4 000,00 (чотири тисячі) доларів США. Про вказане була написана розписка, справжність підписів ОСОБА_3 (до одруження ОСОБА_7 ) та ОСОБА_8 посвідчено секретарем Жовтневої сільської ради ОСОБА_9 . Особи встановлено та перевірена дієздатність сторін. Зареєстровано в реєстрі за № 93.

ОСОБА_3 передала покупцю ключі від квартири та правовстановлюючі документи, а саме: договір дарування від 19.11.2001 року, посвічений приватним нотаріусом Ширяївського районного нотаріального округу Черевко Н.М. та технічний паспорт від 19.11.2001 року, виданий Ширяївським ДКП БТІ.

Фактично відбувся договір купівлі-продажу. Сторони домовилися, підготувати та надали нотаріусу всі необхідні документи для посвідчення договору купівлі-продажу квартири, але через поганий стан здоров`я ОСОБА_8 не змогли цього зробити.

Згодом ОСОБА_8 померла.

02 липня 2013 року донька ОСОБА_8 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продала ОСОБА_5 (матері відповідача) квартиру АДРЕСА_2 ).

За купівлю квартири ОСОБА_5 сплатила ОСОБА_6 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) доларів США. Остання надала розписку про отримання коштів, посвідчену головою Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області ОСОБА_10 , зареєстрованою в реєстрі за № 45 від 02.07.2013 року. Того ж дня ОСОБА_6 передала правовстановлюючі документи на квартиру та ключі від неї ОСОБА_5 .

Фактично відбувся договір купівлі-продажу. Всупереч законодавству, договір купівлі-продажу не був оформлений нотаріально, так як юридичним власником квартири продовжувала бути ОСОБА_3 , але продавець пообіцяла домовитися з ОСОБА_3 щоб нотаріально оформити із матір`ю Відповідача купівлю-продаж зазначеного нерухомого майна. ОСОБА_5 вважала, що моментом купівлі-продажу став саме період передачі грошей продавцю за відчуження квартири, що підтверджувалось розпискою.

У ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не вийшло своєчасно оформити договір купівлі-продажу квартири у нотаріуса. Сторони не могли домовитися, ОСОБА_6 не бажала спілкуватися з ОСОБА_3 з цього приводу. Згодом ОСОБА_6 виїхала до Польщі, де перебуває по теперішній час. Посвідчити правочин договору купівлі-продажу квартири сторони в нотаріальній конторі не можуть з причини ухилення від цього ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

В березні 2023 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вели переговори з приводу того, щоб нотаріально оформити договір купівлі-продажу квартири, однак Позивачка в останній момент відмовилась звертатися до нотаріуса. З тих пір ОСОБА_3 уникає спілкування щодо даного питання з Відповідачем та його матір`ю. Наразі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не комунікують з Відповідачем з приводу оформлення квартири, усіляко ухиляються від даного питання.

Відповідач звертає увагу суду, що ОСОБА_3 протягом усіх років не мала жодних претензій, стосовно проданої квартири ані до ОСОБА_8 чи її доньки ОСОБА_6 , ані до Відповідача та його матері.

Наразі всі оригінали правовстановлюючих документів знаходяться у Відповідача, Позивачка не має жодного оригіналу вказаних документів, тому що передала їх покупцю при продажу даної квартири у 2005 році. В неї є тільки дублікат договору дарування квартири, який вона отримала лише цього року.

Після купівлі квартири, а саме з 02 липня 2013 року, Відповідач та його мати на постійній основі проживають у вказаному помешканні, добросовісно сплачують комунальні послуги (з електропостачання, водопостачання), доглядають за житлом та зробили ремонт. Послуги з ремонту надавала ОСОБА_11 , яка може підтвердити зазначене та факт купівлі й проживання Позивачів у вказаному житлі. Загальна вартість ремонту склала 90 000,00 (дев`яносто тисяч) грн.

В липні 2013 року ОСОБА_5 підписала споживчий договір електропостачання. В 2019 році після реорганізації підприємства, уклала договір №П39018/6353 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» від 01.01.2019 року.

Довідка про відсутність заборгованості за спожиту електроенергію по Договору №39018-6353, видана ТОВ «Одеська обласна Енергопостачальна Компанія» свідчить про те, що користувачем послуг та клієнтом за адресою: АДРЕСА_1 є саме мати Відповідача ОСОБА_5 , а не Позивачка.

Натомість Позивачкою не додано до суду жодних доказів того, що вона користувалася квартирою, доглядала її протягом зазначеного періоду чи укладала договори постачання відповідних послуг. Усі договори постачання послуг, починаючи з липня 2013 року, укладалися на ім`я ОСОБА_5 матері Відповідача.

Також, факт проживання Відповідача та його матері у даній квартирі можуть підтвердити свідки.

Наразі ОСОБА_5 має намір зареєструвати право власності на придбану квартиру, однак не має змоги у зв`язку з ухиленням Позивачки від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вищевказаної квартири. Дії Позивачки унеможливлюють реалізацію Відповідачем та його матір`ю свого права на власність.

Щодо твердження Позивачки про те, що Відповідач користується належним їй майном, однак його статус, як користувача, не визначено, у зв`язку з відсутністю між ними укладеного договору цивільно-правового характеру, зазначає, що апріорі про подібних договорів щодо користування даною квартирою не може йти мова, так як мати Відповідача ОСОБА_5 є фактичним власником цього майна, бо купила дану квартири, що підтверджується відповідною розпискою, а Позивачка в свою чергу продала вищевказану квартиру та отримала з продажу майна відповідні кошти, про що вказала в розписці.

Наразі трикімнатна квартира АДРЕСА_2 є єдиним житлом Відповідача та його матері.

Так, до червня 2013 року Відповідач зі своєю матір`ю проживали у будинку батька Відповідача ОСОБА_12 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Однак, після розірвання шлюбу між батьками Відповідача, вони вимушені були залишити вказаний будинок, у зв`язку з чим й була придбана спірна квартира.

Просив у задоволенні позову відмовити.

Підготовче судове засідання 21.08.2024 р. не відбулося у зв`язку з перебуванням представника позивача на лікарняному.

Ухвалою від 03.09.2024 року клопотання представника відповідача про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву задоволено, поновлено строк на подання відзиву на позовну заяву, прийнято до розгляду поданий представником відповідача відзив.

07.09.2024 р. представником позивача через підсистему "Електроний суд" подано до суду та направлено відповідачу відповідь на відзив.

Згідно відповіді на відзив, позивач повністю не погоджується з доводами. викладеними у відзиві на позов.

Зазначено, що позиція Відповідача, згідно якої він не визнає право власності Позивача ОСОБА_3 на спірну квартиру, є помилковою, а твердження - безпідставними, оскільки право власності Позивача на квартиру підтверджено дублікатом Договору дарування від 19.11.2001 року, виданим Одеським державним нотаріальним архівом, який має силу оригіналу та доданий до позовної заяви, а крім того Витягом з Державного реєстру речових прав від 16.11.2023 року та Інформацією з ДРРП від 06.09.2024 року.

Посилання ОСОБА_4 (його представника) на зазначену розписку є неправомірним, оскільки вона видавалась (адресована) не йому, а ОСОБА_8 Єдиний, хто мав би право посилатись на зазначену розписку та використовувати у власних інтересах це ОСОБА_8 .

Відповідно до положень ч.3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до вимог ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частиною 1 статті 220 ЦК України визначено, що в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним, а згідно з ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, не зумовлює набуття/зміну/припинення прав ні для кого.

Таким чином, розписка від 14.10.2005 року, на яку посилається Відповідач, не тягне за собою будь-яких правових наслідків, крім тих, що пов`язані з її нікчемністю.

З твердженням відповідача про те, що фактично відбувся договір купівлі-продажу квартири, сторони домовилися підготувати та надати нотаріусу всі необхідні документи для посвідчення договору купівлі-продажу квартири, але через поганий стан здоров`я ОСОБА_8 не змогли цього зробити, позивач не погоджується, оскільки Відповідачем не надано жодних доказів поганого стану здоров`я ОСОБА_8 та пов`язаної з цим неможливості укладення договору купівлі-продажу.

Позивач стверджує, що зі здоров`ям ОСОБА_8 було все добре. На протязі майже 7-ми (семи) років вона проживала та користувалась належною позивачу квартирою. Зазначений строк є достатнім для підготовки необхідних документів для посвідчення договору купівлі-продажу, однак сама ОСОБА_8 не була зацікавлена в цьому.

Згідно тверджень Відповідача, ОСОБА_8 померла. 02.07.2013 року. Донька ОСОБА_8 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , квартиру АДРЕСА_2 ). При цьому, Відповідач стверджує, що за купівлю квартири ОСОБА_5 сплатила ОСОБА_6 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) доларів США. Остання надала розписку про отримання коштів, посвідчену головою Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області Зибо Л.С., зареєстрованою в реєстрі за № 45 від 02.07.2013 року. Того ж дня ОСОБА_6 передала правовстановлюючі документи на квартиру та ключі від неї.

Позивач наголошує на неправомірності дій ОСОБА_6 , оскільки наразі неоспорюваним є той факт, що власником квартири є ОСОБА_3 , а відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару належить власникові товару.

Ані ОСОБА_6 , ані ОСОБА_8 не є і не були власниками квартири АДРЕСА_2 , відповідно не мали права її продавати.

ОСОБА_3 будь-яких договорів майнового характеру ані з ОСОБА_6 , ані з ОСОБА_8 не укладала.

Стосовно наявності у Відповідача оригіналів правовстановлюючих документів, то зазначений факт для Позивача є несподіваним, оскільки документи за життя знаходились у ОСОБА_8 і після смерті останньої їх подальша доля була не відома.

Щодо довідки Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області від 21.12.2023 року за №1430/0219 зазначає, що вважає її об`єктивною з наступних причин.

Гр. ОСОБА_5 тривалий час знаходиться за межами України. В с. Петровірівка приїжджає один раз на рік, на 2-3 тижні, у відпустку. При цьому, останній раз ОСОБА_5 була на території України в 2023 році. Протягом 2024 року ОСОБА_5 до України, а відповідно в с. Петровірівка не приїжджала, та в квартирі, яка є приватною власністю ОСОБА_3 , не проживала та не користувалась. Таким чином, відомості, у наданій саме Відповідачем довідці № 779/02-19 від 24.06.2024 року в частині постійного проживання ОСОБА_5 в зазначеній квартирі - викликають сумніви в частині їх достовірності.

Щодо тверджень відповідача про те, що в липні 2013 року ОСОБА_5 підписала споживчий договір електропостачання, а в 2019 році після реорганізації підприємства, уклала договір №П39018/6353 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» від 01.01.2019 року, позивач не заперечує укладення договорів на постачання комунальних послуг, водночас, зазначає, що наявна заборгованість за спожиту електроенергію станом на квітень місяць 2024 року у розмірі понад 22000 грн.

Зазначає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Щодо розписки від 14.10.2005 року, де справжність підписів ОСОБА_3 (до одруження ОСОБА_7 ) та ОСОБА_8 посвідчено секретарем Жовтневої сільської ради Дібровою В.М., зазначає, що зазначена розписка має характер угоди, а тому засвідчення справжності підписів на ній секретарем сільської ради суперечить ст. 37 Закону України «Про нотаріат».

Ухвалою від 16.09.2024 р. судом відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотання про витребування доказів.

16.09.2024 р. до суду представником відповідача через підсистему "Електронний суд" подано заперечення на відповідь на відзив та клопотання про поновлення строку на подачу заперечення на відповідь на відзив.

Так, відповідач зазначає, що твердження Позивачки про те, що посилання Відповідача на розписку від 14.10.2005 року є неправомірним, оскільки вона видавалася (адресована) не Відповідачу, а ОСОБА_8 . Зазначає, що відповідач посилається на дану розписку виключно для того, щоб підтвердити факт того, що Позивачка продала вищевказану квартиру ОСОБА_8 .

Продаж квартири був зафіксований саме даною розпискою, в якій зазначалося, що ОСОБА_13 (після одруження ОСОБА_14 ) отримала від ОСОБА_8 гроші в сумі 4500 доларів США за квартиру, яка належала на праві власності ОСОБА_13 . І цим самим правочином фактично передала право володіння, користування і розпорядження квартирою покупцю.

В даній розписці зазначалося, що розрахунок є кінцевим, претензій до покупця з приводу продажу та вартості квартири Позивачка мати не буде. Саме ця розписка й є прямим доказом того, що Позивачка продала квартиру, передала покупцю ключі та правовстановлюючі документи, тобто фактично відбувся договір-купівлі продажу. Даний документ чітко визначає статус сторін в правовідносинах, які склалися, а саме: Продавець ОСОБА_13 (після одруження ОСОБА_14 ) та Покупець ОСОБА_8 . До того ж, справжність підписів сторін за даним договором було посвідчено секретарем Жовтневої сільської ради ОСОБА_9 . Особи встановлено та перевірена дієздатність сторін. Зареєстровано в реєстрі за № 93. Є підпис секретаря та печатка Жовтневої сільської ради. Розписка була складена відповідно до норм чинного законодавства, на момент зазначених правовідносин та раніше Позивачкою ніколи не оспорювалася.

Відповідач звертає увагу суду, що Позивачка сам факт продажу квартири ОСОБА_8 та отримання від продажу грошей не заперечує та не спростовує, що в котре підтверджує правдивість ситуації та безпідставність позовних вимог.

Щодо твердження Позивачки, що Відповідачем не було надано жодних доказів поганого стану ОСОБА_8 , у зв`язку з яким вона не мала змоги переоформити квартиру, дійсно наразі не є можливим надати до суду відповідні докази. Натомість і Позивачка не надає відповідних доказів до суду, щоб спростувати вказаний факт, а лише стверджує, що зі здоров`ям ОСОБА_8 було все добре. Також, в даному доводі Позивачка підтверджує, що на протязі семи років ОСОБА_8 проживала та користувалася даною квартирою. Тобто, Позивачка протягом усіх років не мала жодних претензій стосовно проданої квартири до Покупця, відповідно стоїть питання, чому саме зараз у позивача виникла претензія відносно спірної квартири до Відповідача.

Щодо твердження Позивачки про неправомірність дій ОСОБА_6 стосовно продажу квартири матері Відповідача, зазначає, що їй слід було б звернутися до ОСОБА_6 з відповідною позовною заявою стосовно оспорювання її неправомірних дій та захисту своїх прав та інтересів. Натомість вона звернулася до Відповідача з даною позовною заявою.

Позивачка не надала до суду жодного доказу того, що вона на протязі усього періоду цікавилася, користувалася та доглядала за квартирою. Позивачка та її батьки знали, що квартиру ОСОБА_6 продала, і що новим власником стала мати Відповідача ОСОБА_5 , але жодних претензій та скарг не надходило від Позивачки протягом тривалого періоду.

Щодо твердження Позивачки про проживання матері Відповідача у квартирі, зазначив, що ОСОБА_5 дійсно наразі перебуває за кордоном, у зв`язку з тим, що періодично їздить на заробітки, але це не свідчить про те, що вона не проживає та не користується вказаним житлом. Наразі ця квартира являється єдиним житлом Відповідача і його матері.

Ухвалою від 23.09.2024 р. клопотання представника відповідача про поновлення строку на подання заперечень на відповідь на відзив задоволено, поновлено строк на подання заперечень на відповідь на відзив, прийнято до розгляду подані представником відповідача заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою від 23.09.2024 р. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 07 жовтня 2024 року.

Судове засідання 07.10.2024 р. відкладено за заявою представника позивача.

Ухвалою від 14.10.2024 р. судом задоволено заяву представника відповідача про поновлення строку на подання заяви про виклик свідків, в задоволенні зави представника відповідача про виклик свідків відмовлено.

Представник позивача просив позовні вимоги задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Зазначив, що дійсно у 2005 році позивач отримала від ОСОБА_8 4500 доларів США за квартиру та передала їй правовстановлюючі документи, про що було написано розписку. Після смерті ОСОБА_8 її донька ОСОБА_6 у 2013 році фактично продала спірну квартиру ОСОБА_5 . Позивач визнає ті факти, що ОСОБА_5 з сином ОСОБА_15 постійно проживали у вказаній квартирі, робили там ремонт та не мала до них претензій. Наразі ОСОБА_5 перебуває на заробітках за кордоном. Але у 2023 році у позивача виникла необхідність у оформленні офіційного продажу вказаної квартири, з приводу чого вона звернулась до відповідача. Відповідач погодився на оформлення купівлі-продажу квартири, однак, оціночна вартість квартири, що впливає на розмір витрат з оформлення, виявилась надто великою, та відповідач не забажав сам нести витрати на оформлення угоди. Крім того, відповідач почав поширювати селом погані неправдиві чутки про позивача щодо її бажання оформити продаж квартири офіційно. Через поведінку відповідача позивач не бажає укладати з ним договір купівлі-продажу квартири та вважає за необхідне реалізувати своє право власності на квартиру. Крім того, у відповідача наявна заборгованість за комунальними платежами, які позивач нестиме як власник. Оскільки у позивача був відсутній оригінад договору дарування квартири, у 2023 році вона отримала його дублікат та зареєструвала право власності на квартиру у ЄРРП.

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову з мотивів, викладених у заявах по суті (відзиві та запереченнях на відповідь на відзив). Зазначила, що мати відповідача - ОСОБА_5 у 2013 році розлучилася з чоловіком (батьком відповідача) та придбала спірну квартиру у ОСОБА_6 , сплативши їй 15000 доларів США, про що остання написала розписку, підпис на розписці було завірено секретарем сільської ради. При купівлі квартири ОСОБА_6 віддала ОСОБА_5 ключі від квартири та оригінали правовстановлюючих документів - договору дарування, технічного паспорту на квартиру та розписки від 2005 року, підписаної ОСОБА_13 та ОСОБА_8 (мати ОСОБА_6 ) про отримання грошових коштів за вказану квартиру у розмірі 4500 доларів США. Після купівлі квартири ОСОБА_5 з сином постійно проживали у ній, зробили капітальний ремонт, на ім`я ОСОБА_5 укладено договір електропостачання та відкрито особовий рахунок, відповідно, нею сплачувалися комунальні платежі. У 2023 році ОСОБА_3 звернулась до відповідача з питанням офіційного оформлення купівлі-продажу квартири. ОСОБА_4 почав підготовку документів для оформлення угоди, але згідно висноку про оціночну вартість квартири витрати на оформлення були надто високі, на що у ОСОБА_4 не було достатньо коштів. Через зволікання ОСОБА_4 ОСОБА_3 відмовилась від подальшого спілкування з ним та подала позов про виселення. Наразі ОСОБА_4 бажає укласти договір купівлі-продажу, але ОСОБА_3 відмовляється.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно договору дарування від 19.11.2001 року, ОСОБА_16 подарував, а ОСОБА_13 прийняла в дар трьохкімнатну квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 8 т. 1).

Право власності ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав, про що свідчить Витяг №354624988 від 16.11.2023 р. (а.с. 242 т. 1) та Довідка з ДРРП №393884738 від 06.09.2024 р. (а.с. 243 т. 1), згідно яких право власності позивача на спірну квартиру зареєстровано у ДРРП 10.11.2023 р. на підставі дублікату договору дарування 1-337, виданого 23.10.2023 р. Одеським міським державним нотаріальним архівом Одеської області та технічного паспорту Т101:9931-3130-0375-9236, виданого 06.11.2023 р. ЄДЕССБ.

21.01.2006 року ОСОБА_13 уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_14 » (а.с. 7 т. 1).

Згідно тексту розписки від 14.10.2005 року, засвідченої секретарем Жовтневої сільської ради Дібровою В.М., зареєстрованою в реєстрі за №93, «Я, ОСОБА_13 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Ширяївським РВ УМВ України в Одеській області 19 серпня 1999 року, проживаюча в АДРЕСА_1 , отримала від гр.. ОСОБА_8 , що проживає в с. Жовтень Ширяївського району Одеської області, паспорт НОМЕР_2 , виданий Ширяївським РВ УМВС України в Одеській області 13.11.2001 року гроші в сумі чотири тисячі п`ятсот доларів США /4500 дол. США/ за квартиру, яка належить мені на праві приватної власності та знаходиться в АДРЕСА_1 (договір дарування АЕЕ№839413 від 19 листопада 2001 року). Квартира перебуває у нормальному технічному стані. Квартиру зобов`язуюсь звільнити до 21.04.2005 року. Розрахунок остаточний. Претензій до покупця з приводу продажу та вартості квартири не матиму». Розписку підписано ОСОБА_8 та ОСОБА_13 . Справжність підписів посвідчено секретарем Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області ОСОБА_9 . (арк.. 176 т. 1).

Згідно тексту розписки від 02.07.2013 року, посвідченої секретарем Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області Зибо Л.С., зареєстрованою в реєстрі за №45, «Я, ОСОБА_6 , проживаюча в с. Жовтень паспорт НОМЕР_3 , вид. Ширяївським РВ УМВС України в Одеській області 23 листопада 2001 року, даю розписку в тім, що дійсно отримала від гр.. ОСОБА_5 , проживаючою в с. Жовтень паспорт НОМЕР_4 , виданий Ширяївським РВ УМВС України в Одеській області 2 квітня 1997 року, гроші у сумі 15000 доларів (п`ятнадцять тисяч доларів ) за квартиру, яка знаходиться АДРЕСА_1 . Претензій до гр.. ОСОБА_5 мати не буду. Всі витрати по оформленню квартири покладаються на ОСОБА_5 у чому і розписуюсь». Розписку підписано ОСОБА_6 , справжність підпису посвідчено секретарем Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області ОСОБА_10 (а.с. 176 (зворот) т. 1).

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_5 від 01.04.1991 р., батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_12 та ОСОБА_5 (а.с. 175 (зворот) т. 1).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, 13.08.2013 року розірвано шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області №779/02-19 від 24.06.2024 р. ОСОБА_5 з 2013 року по теперішній час проживає разом з сином ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області від 21.12.2023 р., за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживає ОСОБА_4 , зареєстровані особи відсутні (а.с. 9 т. 1).

01.01.2019 р. між ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» та ОСОБА_5 укладено Договір №П39018/6353 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 181-185 т. 1).

Згідно рахунку за електроенергію за квітень 2024 р., щодо об`єкту постачання за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок відкрито на ім`я ОСОБА_5 , заборгованість складає 22166,52 грн. (а.с. 85 т. 1).

Станом на 28.05.2024 р. заборгованість за електроенергію за вказаною адресою складає 15152,52 грн. (а.с. 86, т. 1).

Згідно довідки без дати заборгованість з електроенергію за зазначеною адресою станом на серпень 2024 року відсутня.

Таким чином, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_17 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності позивача на квартиру отримано на підставі договору дарування й зареєстровано у ЄРРП.

14.10.2005 році ОСОБА_13 отримала за належну їй квартиру від ОСОБА_8 4500 доларів США, про отримання яких склала розписку, підписи у розписці завірено секретарем сільської ради. Договір купівлі-продажу квартири відповідно до чинного законодавства укладено не було. Вказаною квартирою користувалась ОСОБА_8 .

Після смерті ОСОБА_8 її донька ОСОБА_6 02.07.2013 р. отримала від матері відповідача - ОСОБА_5 15000 доларів США за вказану квартиру, про що написала відповідну розписку, підпис у якій завірено секретарем сільської ради. З цього часу ОСОБА_5 з сином ОСОБА_4 (відповідачем) проживали у вказаній квартирі, зробили ремонт, ОСОБА_5 укладено договір на постачання електроенергії з ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія". На даний час в квартирі проживає відповідач ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 перебуває за кордоном на заробітках.

У 2023 році ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_4 з пропозицією оформити купівлю-продаж квартири, витрати на що повинен був нести ОСОБА_4 . ОСОБА_4 погодився та розпочав підготовку документів для нотаріального посвідчення купівлі-продажу. Але, за результатом оцінки квартири виявилось, що витрати на оформлення квартири є надто великими, про що відповідач повідомив ОСОБА_3 . Сторони не дійшли згоди щодо розподілу витрат на нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу, угоду не було укладено, у зв`язку з чим ОСОБА_3 зврнулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про виселення.

Надаючи оцінку правовідносинам сторін, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 312 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач ОСОБА_3 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 відсутні договірні відносини. Так само, договірні відносини відсутні між позивачем та ОСОБА_5 .

Право ОСОБА_3 на користування та розпорядження належним їй майном перешкоджається проживанням відповідача без належних правових підстав у належній позивачу квартирі.

Таким чином, позивачем пред`явлено до суду негаторний позов до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном шляхом виселення відповідача.

Посилання відповідача на той факт, що законним власником спірної квартири є його матір ОСОБА_5 , суд не примає до уваги, оскільки право власності ОСОБА_3 зареєстровано відповідно до закону.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 219 ЦК України, у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.

Факт отримання ОСОБА_3 грошових коштів в рахунок оплати за продаж квартири не свідчить про перехід права власності до ОСОБА_8 , оскільки між ними не було укладено будь-яких договорів. Факт сплати ОСОБА_5 грошових коштів за спірну квартиру ОСОБА_6 також не свідчить про перехід права власності на квартиру ОСОБА_5 .

Оскільки договір купівлі-продажу між сторонами не укладено, тому позивач як власник квартири має право на звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні його власністю шляхом виселення відповідача, який проживає у квартирі без достатніх правових підстав.

Наведене узгоджується з правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 666/8070/14-ц (провадження 61-3934св18).

За наведених обставин судом встановлено, що права позивача ОСОБА_3 порушено відповідачем, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 368 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_6 , до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_7 , про виселення без надання іншого приміщення задовольнити.

Виселити ОСОБА_4 з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. ( одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Алексєєва