Справа № 464/4136/23 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/1616/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.

з участю представника відповідача ПрАТ «Львівобленерго» Чорнейко О.В., представника відповідача НКРЕКП Шишкіної Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 травня 2024 року в складі судді Даниліва Є.О. про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Привтаного акціонерного товариства «Львівобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) про встановлення факту та визнання договорів недійсними, в частині вимог до Привтаного акціонерного товариства «Львівобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», -

встановив:

У червні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Сихівського районного суду м. Львова із позовною заявою до ПрАТ «Львівобленерго», ТзОВ «Львівенергозбут», Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) про встановлення факту та визнання договорів недійсними.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 21 червня 2023 року передано цивільну справу № 464/4136/23 та заяву про забезпечення доказів за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі.

Оскаржуваною ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 травня 2024 рокупровадження в частині позовних вимог до ПрАТ «Львівобленерго», ТзОВ «Львівенергозбут», по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Львівобленерго», ТзОВ «Львівенергозбут», Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) про встановлення факту та визнання договорів недійсними, про встановлення факту та визнання договорів недійсними закрито.

Ухвалу суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , з такою не погоджується.

Покликається на те, що відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі, суд призначив підготовче засідання, однак відповідачі, які з`явилися у таке заявили, що не отримували ухвали про відкриття провадження у справі та примірник позовної заяви.

Зазначає, що у позовній заяві скористався своїм правом та надав кожному із відповідачів письмові запитання по суті, які мають значення для справи.

Вважає, що відповідачі порушили його права на отримання відповіді на поставлені запитання.

Зазначає, що про порушення норм ЦПК України суддею Пустомитівського районного суду Львівської області проінформував Вищу раду правосуддя, шляхом подання офіційної скарги.

На думку апелянта, суд мав підстави для залишення позову без розгляду через його повторну неявку, оскільки заяви про розгляд справи без його участі він не подавав, однак суд закрив провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Стверджує, що жодних спірних питань із сторонами не врегулював і таких залишилося ще дуже багато.

Звертає увагу, що суд не навів доказів, що позивачу на момент подання позовної заяви було відомо про відсутність договорів на постачання та розподіл електричної енергії.

Покликається на лист № 203-07-388606.12.2022 ПрАТ «Львівобленерго», у якому зазначається про укладення з ОСОБА_1 договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, що підтверджено ТзОВ «Львівенергозбут» у відзиві на позовну заяву.

Вважає, що заяву про приєднання міг підписати хтось за нього із числа працівників відповідачів, оскільки такої заяви не підписував.

Такими діями суд приховує факт підробки працівниками відповідачів його підпису на заяві приєднання, чим сприяє в уникненні відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.

Просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 травня 2024 року про закриття провадження та скерувати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

06.06.2024 на адресу апеляційного суду надійшов відзив ПрАТ «Львівобленерго» на апеляційну скаргу, у якому представник товариства, покликаючись на відповідне обґрунтування, просить апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду про закриття провадження в частині вимог до ПрАТ «Львівобленерго», ТзОВ «Львівенергозбут» скасувати та направити справу для продовження розгляду в цій частині до суду першої інстанції.

17.06.2024 на адресу апеляційного суду надійшов відзив ТзОВ «Львівенергозбут» на апеляційну скаргу, у якому представник товариства, покликаючись на відповідне обґрунтування, просить апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду про закриття провадження в частині вимог до ПрАТ «Львівобленерго», ТзОВ «Львівенергозбут» скасувати та направити справу для продовження розгляду в цій частині до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача ПрАТ «Львівобленерго» Чорнейко О.В. апеляційну скаргу підтримала частково, в обґрунтування надала пояснення, аналогічні доводам відзиву на скаргу. Представник відповідача НКРЕКП ОСОБА_2 вирішення апеляційної скарги поклала на розсуд суду.

Позивач ОСОБА_1 та представник відповідача ТОВ «Львівенергозбут» будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та закриваючи провадження у справі в частині вимог до ПрАТ «Львівобленерго», ТзОВ «Львівенергозбут», суд першої інстанції виходив з того, що поняття юридичного спору має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття спір про право (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття спору про право має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Суд врахував висновки касаційного суду, за якими закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній, як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Так, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Врахувавши преюдиційність встановлених судом у рішенні Сихівського районного суду м Львова від 19.05.2023 у справі № 464/5217/22 обставин стосовно того, що ОСОБА_1 як власник будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , з 23.05.2007 отримує послуги з енергопостачання та сплачує за спожиту електричну енергію згідно поданих ним показників, суд дійшов висновку, що своїми діями, що виразились у споживанні електроенергії та оплаті спожитих обсягів, ОСОБА_1 підтвердив свій статус споживача, що купує електричну енергію для власного споживання у його будинку в селі Борщовичі Львівського району Львівської області, після 01.01.2019 відповідно до норм ПРРЕЕ.

Таким чином, на момент подачі позову ОСОБА_1 було достеменно відомо, що договорів про розподіл та постачання електричної енергії між ним (позивачем) та відповідачами - ПрАТ «Львівобленерго», ТзОВ «Львівенергозбут» не існувало, що підтверджується поясненнями ПрАТ «Львівобленерго», ТзОВ «Львівенергозбут».

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у зв`язку із відсутністю договорів про розподіл та постачання електричної енергії між позивачем та відповідачами - ПрАТ «Львівобленерго», ТзОВ «Львівенергозбут», предмет спору відсутній до та під час розгляду справи судом першої інстанції, тому закрив провадження у такій.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує таке.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частини першої статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

Зважаючи на те, що предметом дослідження цього апеляційного провадження є виключно процесуальні питання, які мають значення для можливості продовжувати розгляд справи у суді першої інстанції, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, які виходять за предмет доказування, зокрема, що стосуються обов`язків відповідача, на думку позивача, надати відповідь на поставлені ним питання, можливості чи наявності підстав для залишення позову без розгляду, тощо.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що про порушення норм ЦПК України суддею Пустомитівського районного суду Львівської області позивач проінформував Вищу раду правосуддя, шляхом подання офіційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що у рішенні Ради суддів України від 8 червня 2017 року № 34 про роз`яснення деяких питань щодо конфлікту інтересів, зазначено, що наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя, відкриття дисциплінарного провадження за такою скаргою не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи, при цьому, подання учасником такого судового провадження скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя до закінчення судового розгляду справи має ознаки впливу на суд.

У контексті завдань цивільного судочинства (статті 2, 4 ЦПК України) звернення до суду є способом захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод або законних інтересів позивача.

Отже, особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Колегія суддів вважає передчасними висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав до закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до п. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається із змісту позовної заяви, ОСОБА_1 просить про визнання недійсним договору про розподіл електричної енергії, укладений між ним та ПрАТ «Львівобленерго» на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , визнати недійним договір про постачання електричної енергії укладений між ним та ТзОВ «Львівнергозбут» на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , визнати відсутність будь яких договірних відносин між ОСОБА_1 та ПрАТ «Львівобленерго» і ТзОВ «Львівнергозбут» на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, предметом спору є захист порушених, на думку позивача, прав, зокрема, в контексті дії ЗУ «Про захист прав споживачів».

Із рішення суду у цивільній справі № 464/5317/22 встановлено, що ОСОБА_1 будучи з 2007 року власником будинку АДРЕСА_1 користувався електричною енергією, сплачував ПрАТ «Львівобленерго» кошти за надані послуги за особовим рахунком НОМЕР_1 згідно поданих ним показників. Вказані дії ОСОБА_1 підтверджують статус споживача, що купує електричну енергію для власного споживання. Заяви про припинення розподілу електричної енергії на його об`єкт не подавав.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Колегія суддів розділяє доводи відзивів ПрАТ «Львівобленерго», ТзОВ «Львівенергозбут» на апеляційну скаргу у частині того, що висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній ухвалі є частково взаємовиключними, оскільки врахувавши висновки судів викладені у справі № 464/5317/22 та констатувавши, що ОСОБА_1 отримує послуги з енергопостачання та сплачує за спожиту електричну енергію згідно поданих ним показників, підтвердив свій статус споживача, а відтак наявність договірних відносин, оскільки відповідні послуги надаються лише на підставі таких, суд дійшов висновку, що на момент подачі позову, ОСОБА_1 було достеменно відомо про відсутність договорів про розподіл та постачання електричної енергії між ним (позивачем) та відповідачами.

На переконання колегії суддів, вимоги позивача про визнання недійсними договорів про розподіл та постачання електричної енергії та відсутності будь яких договірних відносин між сторонами, мають бути перевірені на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень з врахуванням відповідних доказів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає передчасними висновки суду першої інстанції про закриття провадження у справі з причин відсутності предмету спору.

Колегія суддів вважає, що ухвалення судами рішень в іншій справі (№464/5317/22), предмет спору у якій стосується зобов`язання до вчинення дій та відшкодування моральної шкоди, а вимоги пред`явлені тільки до ПрАТ «Львівобленерго», лише пов`язаний з предметом спору у даній справі та жодним чином не може свідчити про відсутність такого.

Таким чином, не перевіривши у повній мірі доводи ОСОБА_1 , а також не з`ясувавши характер спірних правовідносин, районний суд припустився неповного з`ясування дійсних обставин справи, що призвело до порушення норм процесуального права та постановлення необґрунтованої ухвали про закриття провадження у справі.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, таку необхідно скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому розгляду справи у відповідній частині з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1ст. 374, ст.ст. 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 травня 2024 року про закриття провадженняв частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Львівобленерго», ТзОВ «Львівенергозбут» скасувати, справу у цій частині направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 07 серпня 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк