Справа № 510/936/24
Провадження № 2/510/1081/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.24 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач уточнені позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_3 на задоволенні позову (з урахуванням наданої суду уточненої позовної заяви) наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ); копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 ; копія виписки від 15.09.2023р. з погосподарської книги №12 (2001-2005р.р.) виконавчого комітету Орлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про належність домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_4 ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія заповіту від 24.12.2019р. ОСОБА_6 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія звіту від 24.04.2024р. про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.10.2023р.; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 07.10.2024р. (після смерті ОСОБА_6 спадкова справа не відкривалась); Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 01.10.2024р.; копія заяви ОСОБА_6 від 05.02.2004р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ; копія витягу з Єдиного реєстру спадкових справ від 06.02.2004р.; копія витягу з Єдиного реєстру заповітів від 06.02.2004р.; копія заповіту ОСОБА_4 від 03.12.2002р., оформленого на ім`я ОСОБА_6 ; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) від 20.11.1996р. №0092856; копія свідоцтва №206 від 05.02.2004р. про право на спадщину за заповітом; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 01.10.2024р. (дата заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є онуком ОСОБА_4 та сином ОСОБА_6 , відповідач вдовець ОСОБА_6 , крім того ОСОБА_1 був призначений ОСОБА_6 спадкоємцем за заповітом.

За життя бабусі позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 належало наступне майно:

житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 на підставі виписки від 15.09.2023р. з погосподарської книги №12 (2001-2005р.р.) виконавчого комітету Орлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про належність домоволодіння;

інше майно (право на земельну частку (пай), грошові внески у банківській установі.

За життя ОСОБА_4 розпорядилась належним їй майном, 03.12.2002р. склала заповіт на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини ОСОБА_6 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 01.10.2024р. дата заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ), 05.02.2004р. ОСОБА_6 було видано свідоцтво №206 від 05.02.2004р. про право на спадщину за заповітом щодо земельної частки площею 2,55 га та грошових внесків. Стосовно житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , оформити спадщину не надалося можливості у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Незважаючи не те, що ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_4 оформила спадщину лише частково, вищевказаний житловий будинок вважається таким, що належить їй, як спадкоємиці за заповітом.

На випадок смерті ОСОБА_6 розпорядилась належним їй майном, 24.12.2019р. склала заповіт на ім`я позивача, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне їй майно.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом не звернувся, відповідач спадщину не прийняв, на неї не претендує.

Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивача, оформити спадщину було б неможливо у зв`язку із тим, що в нього були відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів.

Останні роки перед смертю ОСОБА_6 позивач мешкав разом із нею, доглядав за матір`ю, як син. Відповідач у справі на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформив позивач.

У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причини відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок, про що 27.10.2023р. нотаріусом було винесено відповідну постанову.

Необхідні нотаріусу документи (оригінал) позивач надати не може у зв`язку із тим, що за життя ОСОБА_6 не оформила належним чином спадщину у вигляді житлового будинку, який у тому числі успадкувала після смерті ОСОБА_4 .

Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину.

На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця.

Спадковий житловий будинок являється нерухомістю, яка не зареєстрована у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, рахується на підставі виписки з погосподарської книги за ОСОБА_4 та вважається належною ОСОБА_6 , як спадкоємцю.

Отже, після смерті ОСОБА_6 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняв спадщину за заповітом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої ОСОБА_6 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. Однак, він спільно мешкав разом із спадкодавцем до його смерті. Як зазначив позивач, після смерті ОСОБА_6 у нього були відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач також не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на будинок, розпорядження щодо його цільового використовування, мешкання в ньому тощо).

Таким чином, позивач прийняв спадщину за заповітом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1233-1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за заповітом право власності на:

-житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ,

що належав ОСОБА_6 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 (рахується зареєстрованим за ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник