МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2024 р. Справа №370/2021/24

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними матеріалами справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 06 червня 2015 року між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис №61. Від шлюбу подружжя дітей не мають. В обґрунтування своїх вимог, позивачка зазначає, що з кінця 2023 року спільне життя з відповідачем розладилось, перестали розуміти один одного і прийшли до висновку, що є різними людьми з протилежними поглядами на життя, внаслідок чого втратили почуття любові і поваги, примирення між ними неможливе. В лютому місяці 2024 року відповідач виїхав з будинку, в якому подружжя проживали разом, у невідомому напрямку, і з цього часу останні не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, тому подальше спільне життя є неможливим.

Враховуючи наведене, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 06 червня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області, про що 06 червня 2015 року було складено відповідний актовий запис за №61.

Ухвалою суду від 01.08.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с.21).

Зважаючи на те, що адресу зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_2 , вжитими судом заходами не вдалось встановити (а.с.20), то відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.22).

Разом з тим, копія ухвали суду від 01.08.2024 року та позовна заява з додатками були надіслані відповідачу за його останньою відомою адресою місця проживання, вказаною у позовній заяві (а.с.2, 14), проте поштове відправлення №874 (а.с.27) повернулося до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та з урахуванням вимог п.99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, вважається належним повідомленням особи про час та місце розгляду справи у день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, тобто 05.11.2024 року.

Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 06.06.2015 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб, актовий запис №61; прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка « ОСОБА_3 » та дружини « ОСОБА_4 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.06.2015 року (а.с.13).

Згідно копії витягу з реєстру Макарівської територіальної громади №2024/003536405 від 09.04.2024 року (а.с.14) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був з 11.08.2021 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але 09.04.2024 року знятий з реєстрації.

Згідно копії довідки № 147/07 від 02.07.2024 року, виданої Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (а.с.15), вбачається, що ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_5 на посаді торговельний представник основного підрозділу з 09.04.2024 року (наказ про прийом № 3-К від 08.04.2023 року) по даний час з наступним графіком: понеділок-п`ятниця з 9:00 до 18:00 год.

Як вказала позивачка, а відповідач не скористався своїм правом заперечити проти цього, що з кінця 2023 року спільне життя розладилось, подружжя перестали розуміти один одного і прийшли до висновку, що є різними людьми з протилежними поглядами на життя, внаслідок чого втратили почуття любові і поваги, примирення між ними неможливе. В лютому місяці 2024 року відповідач виїхав з будинку, в якому подружжя проживали разом, у невідомому напрямку, і з цього часу останні не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, тому подальше спільне життя є неможливим.

Між сторонами склались правовідносини, які регулюються СК України.

Так, статтями 104, 110, 112 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».

Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11.06.2019 року у справі №605/434/18, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що неможливо в подальшому зберегти їх сім`ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного та порушує засади добровільності шлюбу, тому повинен бути розірваний.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За клопотанням позивачки судові витрати з відповідача не стягуються.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 247, 265, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 06 червня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області, про що 06 червня 2015 року було складено відповідний актовий запис за №61.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 25.11.2024 року.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя А.В. Косенко