Провадження № 2/522/6393/24
УХВАЛА

06 серпня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши заяву Одеської міської ради про забезпечення позову за матеріалами позовної заяви Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення металевої прибудови до квартири АДРЕСА_1 , відображеної у технічному паспорті від 21.01.2021 № 21/055, виготовленому ТОВ "Київ Місто Буд", як приміщення № 1 та розташованого в ньому басейна та металевої прибудови до квартири АДРЕСА_1 , відображеної у технічному паспорті від 21.01.2021 № 21/055, виготовленому ТОВ "Київ Місто Буд", як приміщення № 2.

Одночасно з позовною заявою Одеською міською радою подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що на підставі договору купівлі продажу від 15.08.2003, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А. Б., зареєстрованого в реєстрі за № 1293, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули права власності в рівних частинах на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 78,7 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м.

14.11.2013 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Масловою М. В. прийнято рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (з відкриттям розділу) № 7939902 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.11.2013 № 1-3015, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Масловою М. В. після смерті ОСОБА_3

18.02.2021 державним реєстратором Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Турецьким О. С. прийнято рішення про внесення змін до розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), на підставі якого змінено загальну площу зазначеної квартири з 78,7 кв.м. на 159,7 кв.м., житлову площу з 29,5 кв.м. на 28,6 кв.м. та додано довідку від 22.01.2021 б/н і технічний паспорт від 22.01.2021, видані ТОВ «Київ Місто Буд».

Згідно з повідомленням Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-02/3-Д від 13.03.2024, 29.02.2024 останнім проведено комісійне обстеження за адресою: АДРЕСА_3 , за результатами якого встановлено факт улаштуванням металевої прибудови до квартири АДРЕСА_1 з облаштуванням басейну всередині приміщення. В реєстрі будівельної діяльності відсутні відомості щодо реєстрації документів, які дають право на виконання будівельних робіт та/або засвідчують прийняття до експлуатації закінченого будівництвом об`єкту за даною адресою.

Зазначає, що за інформацією Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, рішення щодо передачі зомельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 , у власність або користування Одеською міською радою не приймалось.

Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради повідомив, що дані щодо видачі містобудівних умов та обмежень на проектування будівництва/реконструкції за адресою: АДРЕСА_3 , не значаться.

Вважає, що ОСОБА_1 здійснено самочинне будівництво металевих прибудов до квартири АДРЕСА_2 , із захопленням земельної ділянки комунальної власності, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивач указує, що з метою запобігання відчуженню спірного об`єкта нерухомого майна, а також розпорядження даним об`єктом нерухомого майна чи його об`єднання/поділу, тобто створення нових об`єктів нерухомого майна, є необхідність у вжитті заходів забезпечення позову, при цьому невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, якщо воно буде прийняте на користь Одеської міської ради.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви в межах вирішення зазначеної заяви, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки воно є предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті (такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18 та від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20).

У постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Враховуючи зазначене, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів заявника та інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; у імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками справи.

Як слідує з матеріалів позовної заяви, між сторонами виник спір щодо земельної ділянки, на якій, як зазначає позивач, здійснено самовільне улаштуванням металевих прибудов до квартири АДРЕСА_2 , а тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі його задоволення, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

При цьому, вжиття указаного виду забезпечення позову не порушує права власника спірного майна щодо користування цим майном та лише обмежує право вільного розпоряджання таким нерухомим майном, залишаючи при цьому права володіння та користування на час розгляду справи. Водночас цей вид забезпечення позову унеможливлює вчинення будь-яких дій щодо відчуження майна, вчинення нотаріальних та реєстраційних дій щодо спірного об`єкта нерухомого майна.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що заява Одеської міської ради про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-154, 157 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Заяву Одеської міської ради про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Примірник ухвали про забезпечення позову для виконання надіслати Управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 6).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала є обов`язковою на всій території України та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом 3 (трьох) років в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Особи, які можуть отримати статус учасників справи як:

позивач: Одеська міська рада, , м. Одеса, Думська площа, 1;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА