Справа №489/1825/24 Головуюча у першій інстанції Микульшина Г. А.
Провадження №22-ц/812/1625/24 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

4 листопада 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В.,

розглянувши без участі сторін у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Микульшиної Г. А. в приміщенні суду в місті Миколаєві зі складанням її повного тексту, по справі

за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління (ГУ) Держгеокадастру у Закарпатській області,

Головного управління (ГУ) Держгеокадастру у Миколаївській області,

ОСОБА_2 ,

треті особи ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

Миколаївська міська рада,

про визнання незаконною та скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И Л А:

15 березня 2024 року та 1 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом та заявою про уточнення позову до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області та ГУ Держгеокадастру у Миколаївської області, ОСОБА_2 , треті особи Миколаївська міськрада, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та просила визнати незаконною і скасувати державну реєстрацію земельною ділянки, площею 0,0651га з кадастровим номером :01:011:0043, здійснену 2 листопада 2023 року відділом №1 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області за відповідачкою ОСОБА_2 , скасувати присвоєний цій ділянці кадастровий номер та зобов`язати органи Держгеокадастру видалити запис про реєстрацію землі.

В обґрунтування позову посилалася на те, що між нею, як власницею житлового будинку і земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідачкою ОСОБА_2 , як суміжною землекористувачкою та співвласницею будинку за адресою: АДРЕСА_2 , виникло декілька спорів з приводу добросовісності суміжного користування. Дозволу щодо встановлення іншої суміжної межі між земельними ділянками, одна з яких знаходиться у власності позивачки, а інша у фактичному користуванні відповідачки, ніж той, що встановлена у правовстановлюючому документі про право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , позивачкою ОСОБА_1 не надавалося, внаслідок чого їй випадково стало відомо про незаконне формування земельної ділянки на замовлення відповідачки, отримання кадастрового номеру та реєстрації цієї ділянки без оформлення ОСОБА_2 права власності чи користування у відповідному порядку.

Вважала такі дії органів Держгеокадастру незаконними, внаслідок чого просила скасувати реєстрацію земельної ділянки за відповідачкою із зобов`язанням відповідних органів вчинити певні дії з відновлення становища, яке існувало до вчинення відповідачами незаконних дій.

29 серпня 2024 року відповідачкою ОСОБА_2 , від імені якої діє представниця ОСОБА_8 , до суду надане клопотання про зупинення провадження по даній справі до закінчення розгляду по суті іншої справи №489/7932/23 за її позовом до ОСОБА_1 , Миколаївської міської ради, ГУ Держгеокадастру у Миколаївської області про відновлення межі між земельними ділянками, скасування речового права власності на земельну ділянку за відповідачкою ОСОБА_1 ..

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20 вересня 2024 року клопотання відповідачки ОСОБА_2 задоволено, постановлено про зупинення провадження по справі за цим позовом до набрання законної сили рішенням суду у іншій справі №489/7932/23.

Не погодившись з такою ухвалою, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також її невідповідність фактичним обставинам справи просила її скасувати.

Зазначала, що розгляд іншої справи за позовом ОСОБА_2 базується виключно на незаконній реєстрації земельної ділянки без підтвердження такого права у встановленому законом порядку. Тому за фактом формування своєї земельної ділянки відповідачка намагається змінити суміжну межу між ділянками сторін за рахунок збільшення землі задля обслуговування частки належної їй нерухомості, без врахування її встановлення під час отримання правовстановлюючого документу на підтвердження права власності на землю позивачки, як правонаступниці первісного власника її землі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_2 , діючи через свою представницю ОСОБА_8 , вважала апеляційну скаргу необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню виходячи з того, що існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи, оскільки вирішення справи за її позовом про відновлення меж між земельними ділянками, скасування речового права на земельну ділянку може вплинути на суть рішення у вказаній справі.

Відзивів на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подано.

Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 11 та 29 жовтня 2024 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно до положень частин 2 статті 263 ЦПК України законним вважається рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

За змістом пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України, та роз`яснень, що містяться у пункті 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року суд зобов`язаний постановити ухвалу про зупинення провадження до вирішення іншої справи при наявності об`єктивної неможливості розгляду цієї справи; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядаються в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Внаслідок цього підставою для реалізації судом свого обов`язку із зупинення провадження у відповідності до пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України, може бути виключно об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства, коли ухвалене судове рішення, яке набере законну силу, стане преюдицією або підставою для вирішення спору, що виник між сторонами у цієї справі, що знаходиться на розгляді суду.

За матеріалами справи спір виник між позивачкою, як особою, що має у власності земельну ділянку з підстав, які виникли раніше, ніж право відповідачки на користування суміжною земельною ділянкою, що сформована пізніше, без погодження суміжної межі з суміжною власницею, та за наявності раніше виниклих між ними та не вирішених позовів. Посилаючись саме на такі обставини, позивачка пред`явила цей позов до суду.

В той же час за позовом ОСОБА_2 , який заявлено у іншій справі та раніше, ніж позов ОСОБА_1 у цій справі, фактична землекористувачка, у зв`язку з формуванням її земельної ділянки 19 жовтня 2023 року, якій присвоєно кадастровий номер, оспорює право власності на земельну ділянку позивачки, що перейшло їй у 2012 році в порядку спадкування від первісного власника землі. З цих підстав ОСОБА_2 у іншій справі пред`явила вимогу про відновлення межі, що встановлена не відповідно до правовстановлюючих документів на земельну ділянку суміжної власниці ОСОБА_1 , яке виникло у 2007 році, а відповідно до визначення наданій їй проєктній документації на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3 , яка сформована пізніше.

Отже, судом зупинено розгляд даної цивільної справи із захисту права, яке виникло у позивачки раніше, та до розгляду справи за позовом відповідачки, поданого нею на захист свого права, яке виникло пізніше, ніж у цій справі.

Таким чином, судом першої інстанції положення пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України застосовано неправильно, так як провадження у цій справі судом зупинено до розгляду іншої цивільної справи, правовідносини у якій не є об`єктивною неможливістю розгляду цієї справи, та навпаки, саме від вирішення позову ОСОБА_1 залежить вирішення справи за позовом ОСОБА_2 ..

Тому, при постановленні ухвали судом не було перевірено порядок, процедуру та підстави для зупинення провадження.

За такого, висновок суду першої інстанції про зупинення провадження по справі до розгляду іншої цивільної справи, не ґрунтується на законі, оскільки це питання ним вирішено з порушенням норм процесуального права.

Отже, в зв`язку з порушенням судом норм процесуального закону, та у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України, ухвала в частині зупинення провадження у справі підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду по суті до суду першій інстанції в тому же складі.

Керуючись статтями 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20 вересня 2024 року про зупинення провадження скасувати та направити справу для продовження розгляду по суті у той же суд, у тому ж складі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді Т. В. Крамаренко

О. В. Локтіонова