Справа № 523/7446/22
Провадження №2/523/718/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань - Бєлік Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

В інтересах та від імені ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м.Одеси з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, звернувся адвокат Тимофієв Ігор Володимирович.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 31.10.2020 року з вини відповідача ОСОБА_2 , який не впорався з керованим ним транспортним засобом, здійснивши неконтрольований виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Venza» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , яка рухалася у зустрічному напрямку у другій смузі проїжджої частини вул. Миколаївська дорога та в умовах вказаної аварійної ситуації не мала технічної можливості запобігти зіткненню.

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2022 року (справа № 523/11673/21) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, призначено покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Пошкоджений в ДТП автомобіль «Toyota Venza» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на праві власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію права власності.

Представник позивача зазначає, що згідно висновку №204-20 від 28.12.2020 р. вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля становить: 395 565 гривень 09 коп. Також, представник зазначає, що позивач поніс моральні переживання, які оцінює в 10 000 гривень.

На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь позивача майнову шкоду у розмірі: 100 000 гривень; з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі: 298 565 грн. 09 коп., моральну шкоду в розмірі: 10 000 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі: 15 000 гривень.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2022 року в задоволенні клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту відмовлено.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2022 року заяву представника відповідача із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено, здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (а.с.88).

Роз`яснено сторонам положення ст. 178 ЦПК України щодо подання відзиву на позовну заяву.

В подальшому, ухвалою суду від 13 жовтня 2022 року відмовлено представнику позивача в задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с.101-102).

На адресу суду 15.12.2022 року (вх. № 24668) надійшла позовна заява (уточнена) представника позивача адвоката Тимофієва Ігоря Володимировича про заміну відповідача.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» припинило свої повноваження, поштову кореспонденцію відповідач не отримує. На підставі викладеного представник позивача просить замінити первісного відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на належного, а саме на Моторно (транспортне) страхове бюро України (, місце знаходження: м. Київ, бульвар Русанівський, 8).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2023 року задоволено клопотання представника позивача, замінено первісного позивача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на Моторно (транспортне) страхове бюро України (а.с.122).

Не погоджуючись з позовними вимогами 23.02.2023 року (вх. № 1365) представник відповідача МТСБУ адвокат О.Панасюк подав відзив на позовну заяву згідно якого, представник залученого відповідача зазначив, що МТСБУ не являється належним відповідачем у даній справі, оскільки Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» банкротом не визнано. На підставі викладеного зазначив, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити (а.с.124-127).

В подальшому, ухвалою суду від 13 березня 2023 року задоволено клопотання представника позивача замінено неналежного відповідача Моторно (транспортне) страхове бюро України Товариство та відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (а.с.132).

На адресу суду 26.05.2023 року (вх. № 14528) надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача адвоката Василіна В.В., згідно якого представник зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки були сплачені одразу після набрання вироком суду законної сили (а.с.140-142). До відзиву надані копії скарг в рамках кримінального провадження.

Ухвалою суду від 26 травня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с.175-176).

В подальшому, в ході розгляду справи ухвалою суду від 17 серпня 2023 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тимофієва Ігоря Володимировича про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання: 1.Яка вартість відновлювального ремонту завданого власнику КТЗ «Toyota Venza» реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП, що сталося 31.10.2020 року з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на дату завдання шкоди? 2.Який розмір матеріального збитку завданого власнику КТЗ «Toyota Venza» реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП, що сталось 31.10.2020 року, станом на дату завдання шкоди? (а.с.215-216).

На адресу суду 01.11.2023 року (вх. № 31795) надійшов висновок експерта № 230-23 від 27.10.2023 року (а.с.219-253).

Ухвалою суду від 20 листопада 2023 року поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи в судове засідання (а.с.2 том №2).

На адресу суду представником позивача надано заяву про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату вартості проведення експертизи (а.с.4,5том №2).

Чергове судове засідання у справі призначено на 17 липня 2024 року, на адресу суду надійшли заяви представника позивача адвоката Тимофієва І.В., про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій представник зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.48 том №2) та Представник відповідача адвокат Василін В.В., який зазначив, що позов не визнає в повному обсязі.

Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» до суду не з`явився, судом вживались заходи щодо повідомлення відповідача, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.47 том №2).

Згідно положення п.1 ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Таким чином судом встановлено, що сторони у справі про час та місце слухання справи повідомлені, представники позивача та відповідача звернулись із заявами про слухання справи за їх відсутності, представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» про слухання справи повідомлявся, а відтак підстав для відкладення слухання справи передбачених ст. 223 ЦПК України не встановлено.

Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, відзив на позов, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що в наслідок неправомірних дій відповідача позивачу було завдано матеріального збитку та моральної шкоди, а відтак просить стягнути з відповідачів завдані збитки, моральну шкоду, судові витрати та витрати на правничу допомогу.

Судом встановлено, що вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2022 року (справа № 523/11673/21) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, призначено йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Виконання вироку в частині вилучення посвідчення водія та позбавлення ОСОБА_2 права керувати транспортними засобами покладено на Управління патрульної поліції в Одеській області, направив копію вироку після набрання чинності до органу, якому доручено виконання.

Міри запобіжного заходу стосовно ОСОБА_2 під час судового провадження не застосовувалися, тому після набрання вироком законної сили скасуванню не підлягають.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 8580,50 гривень (1372,88грв., 1716,10грв., 2745,76грв., 2745,76 грв.), пов`язаних із залученням експертів для проведення судових авто технічних та трасологічної експертиз під час досудового розслідування.

Речовий доказ - автомобіль марки «Toyota Venza» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий власнику ОСОБА_1 відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на відповідальне зберігання - вважати повернутим за належністю.

Речовий доказ - автомобіль марки «Hyundai H1» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який переданий власнику ОСОБА_2 на відповідальне зберігання - вважати повернутим за належністю.

Уточнений цивільний позов представника позивача ОСОБА_1 пред`явлений до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування на користь ОСОБА_1 завданого матеріального збитку у розмірі 298565,09 гривень та моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень, а також витрати на правову допомогу у сумі 30000 гривень та стягнення з ТДВ страхової компанії «Ю.Ес.Ай» майнової шкоди у сумі 100 тис. гривень - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 морального збитку у розмірі 10000 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_5 на його користь завданого матеріального збитку у розмірі 298565,09 гривень, а також з ТДВ страхової компанії «Ю.Ес.Ай» майнової шкоди у сумі 100 тис. гривень залишено без розгляду за підстав, викладених в мотивувальній частині вироку (а.с.12-17 том №1).

Зазначеним вироком суду встановлено, що «…31.10.2020 року приблизно о 22:50 годині, ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Hyundai H1» реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись при достатній видимості по вологому дорожньому покриттю у крайній правій смузі свого напрямку руху по вул. Миколаївська дорога з боку вул. Лузанівська в напрямку вул. Красна у м. Одесі, порушуючи у сукупності вимоги п.п.2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме діючи з необережності, будучи неуважним, не вживши своєчасних заходів щодо зменшення швидкості свого руху до безпечної, не врахувавши зміну дорожньої обстановки, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, наближаючись до будинку АДРЕСА_1 , не впорався з керованим ним транспортним засобом, здійснивши неконтрольований виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Venza» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , яка рухалася у зустрічному напрямку у другій смузі проїжджої частини вул. Миколаївська дорога та в умовах вказаної аварійної ситуації не мала технічної можливості запобігти зіткненню.

В результаті дорожньо - транспортної пригоди водій автомобілю марки «Toyota Venza» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 відповідно висновку судово-медичної експертизи отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритих внутрішніх суглобових переломів проксимальних відділів 4 та 5 пальців лівої кісті, які за критерієм небезпеки для життя відповідно п.п.2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Також в результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобілю марки «Toyota Venza» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно висновку судово-медичної експертизи отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носу та нижньої станки правої орбіти, які за критерієм небезпеки для життя відповідно п.п.2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні, викладеному в обвинувальному акті визнав повністю, та пояснив, що 31.10.2020 року у вечірній час після 22:00 години, керуючи технічно справним належним йому автомобілем марки «Хюндай», рухався зі сторони 7-ої Пересипської в сторону сел. Котовського по проїзній частині вул. Миколаївська дорога у м. Одесі у крайній правій смузі свого руху, на повороті біля школи, розташованої в районі Сортировочної, за поганих погодних умов, так як йшов дощ, не справився з керуванням транспортного засобу, машину занесло на слизькій дорозі, внаслідок чого він виїхав на зустрічну полосу руху, його автомобіль розвернуло на 90 градусів, тому не зміг уникнути зіткнення з автомобілем «Тойота», який їхав в своїй полосі з сел. Котовського. Потім дізнався, що внаслідок ДТП водій та пасажир «Тойоти» отримали тілесні ушкодження. Він також отримав травми, був відвезений до лікарні.

Вину визнає повністю, не заперечуючи того факту, що не впорався з керуванням транспортного засобу, незважаючи на те, що його увагу нічого не відволікало, усвідомлюючи, що внаслідок його дій сталася дорожньо-транспортна пригода, фактично дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висновки експертиз, схему ДТП не оспорює.».

Зазначені обставини встановлені вироком суду, який набрав законної сили 27.06.2022 року.

Згідно положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України - вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене, судом не приймаються до уваги твердження представника відповідача щодо наявності вини з боку з двох осіб, як винуватця ДТП так і особи, яка керувала транспортним засобом, оскільки дані твердження є такими, що прямо спростовані вироком суду у кримінальній справі.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь позивача майнової шкоду у розмірі: 100 000 гривень, суд виходить з наступного.

Згідно полісу № 159700730 на 31.10.2020 року транспортний засіб «Hyundai H1» реєстраційний номер НОМЕР_3 кастровано в Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (а.с.21).

З повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого на адресу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» звернулась ОСОБА_3 повідомлення зареєстровано за № 21-4031, одержано 04.06.2021 року. Згідно повідомлення зазначено, що ДТП сталось 31.10.2020 року (а.с.19 том №1).

Також, 04.06.2021 року за № 20-7761; 21-4029 зареєстровано заяву про страхове відшкодування з зазначенням даних одержувача ОСОБА_1 (а.с.20 том №1).

Відповідно до положення ст. 35.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

З даного приводу суд зазначає, що подача повідомлення про ДТП потерпілим страховику винуватця не передбачено законом. Обов`язок подавати повідомлення про ДТП існує лише у самого страхувальника і лише щодо своєї страхової компанії. Потерпілий же подає лише заяву про виплату відшкодування у страхову винної особи. позиція Верховного Суду викладена в постанові від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV), у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно до ст. 28 Закону № 1961-ІV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до п.9.1 ст. 9 Закону № 1961-ІV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.14 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначені розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Порядок страхового відшкодування шкоди, завданої транспортним засобом, цивільно-правова відповідальність власника якої була застрахована, регулюється ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

Згідно з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у справі №785/18006/15-ц від 04.07.2018 р., відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно позовних вимог, встановлено, що відповідно до полісу 159700730, сума страхового відшкодування на одного потерпілого заподіяна майну становить: 100 000 грн., розмір франшизи становить: 2 000 гривень.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: п.п.12.1 - передбачено - розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Судом встановлено, що згідно полісу 159700730 франшиза становить:2 000 гривень.

Згідно висновку експерта № 230-23 від 27.10.2023 року встановлено:

вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного ТКЗ (його складових), автомобіля «Toyota Venza» реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 31.10.2020 року, на дату зазначену судом, визначається рівною 395 565, 09 гривень;

вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Venza» реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 31.10.2020 року, на дату зазначену судом, визначається рівною 585 594, 90 гривень;

результати проведеного дослідження, в рамках експертної ініціативи, дозволяють зробити висновок про те вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного КТЗ (його складових), автомобіля «Toyota Venza» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату (оцінки) огляду 29.09.2023 року, пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 31.10.2020 року визначається рівною 578 616, 65 гривень (а.с.220-229 том №1).

Таким чином, з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь позивача підлягає до стягнення страхове відшкодування у розмірі: 98 000 гривень, з урахуванням зменшення на суму франшизи.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі: 298 565 грн. 09 коп., моральну шкоду в розмірі: 10 000 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі: 15 000 гривень, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкода зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

Згідно ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі статті 1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної у результаті пошкодження транспортного засобу, у більшості випадків ця різниця утворюється внаслідок того, що страхові компанії вартість відновлювального ремонту обраховують з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму.

Отже, з огляду на зазначені норми закону, потепліла особа, тобто позивач, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутись з позовом про стягнення з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, різниці вартості між виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту.

Так, відповідно до висновку експерта № 230-23 від 27.10.2023 року встановлено: вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного ТКЗ (його складових), автомобіля «Toyota Venza» реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 31.10.2020 року, на дату зазначену судом, визначається рівною 395 565, 09 гривень.

Судом, задоволено вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі: 98 000 гривень, (з урахуванням зменшення на суму франшизи), а відтак з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає до стягнення різниця вартості між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту, що становить: 297 565, 09 гривень, а також підлягають до стягнення витрати понесені з проведенням експертного дослідження.

Так, відповідно до платіжної інструкції (а.с.5 том №2) позивач сплатив вартість за проведення експертного дослідження у розмірі: 7 000 гривень.

Щодо зауважень представника відповідача з приводу того, що за результатами проведеного експертного дослідження, на які посилався представник позивача у позові, а саме висновок № 204-20 - експерта не було попереджено про кримінальну відповідальність.

Суд зазначає, що судом, при розгляді справи приймається до уваги висновок експерта який складено відповідно до ухвали суду, та згідного якого експерта було попереджено про кримінальну відповідальність відповідно до ч. 5 ст. 106 ЦПК України та у висновку зазначено, що він виготовлений для подання до суду, тобто висновок експерта № 230-23 від 27.10.2023 року, який в розумінні ст.ст. 76-78 ЦПК України, є належним та допустимим доказом, а відтак судом приймаються до уваги висновки та розрахунки викладені саме в даному висновку.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень.

Моральна шкода має компенсуватися в будь-якому випадку її спричинення, оскільки право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм законодавства.

Разом з цим, судом приймаються до уваги заперечення викладені представником відповідача у відзиві щодо того, що моральну шкоду з відповідача на користь позивача внаслідок заподіяного ДТП вже було стягнуто вироком суду, який набрав законної сили.

Так, судом встановлено, що відповідно до вироку суду з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 стягнуто моральний збиток у розмірі 10 000 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 гривень.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки моральну шкоду спричинену позивачу внаслідок ДТП, вже було стягнуто при розгляді судом цивільного позову в рамках кримінального провадження, за результатами розгляду кримінальної справи ухвалено вирок.

Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України адвокатом позивача разом з заявою про збільшення (уточнення) позовних вимог подано до суду заяву про передній розрахунок суми судових витрат. Так, згідно розрахунку витрати на професійну правничу допомогу становлять: 15 000 грн.

Відповідно до розрахунку витрат на правову допомогу, згідно договору про надання правової допомоги від 04.01.2022 року, сторонами договору погоджено розрахунок витрат на правову допомогу 500 гривень за 1 годину, відповідно до розрахунку, витрати в годинах склали 30 годин, що відповідно становить 15 000 гривень.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №25/22 від 25.05.2022 року ОСОБА_1 сплатив витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн (а.с.9а).

Відповідно до запровадженого принципу співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини можуть бути використані судом в якості джерела права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 3.10.2019р. по справі № 922/445/19, дійшла висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Враховуючи, співмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвоката на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт у суді, ціною позову та значенням справи для сторін, з урахуванням того, що судом позов задовольняється частково, суд дійшов висновку, що визначений адвокатом розмір витрат у розмірі 15 000 гривень на оплату послуг є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а також втрати понесені з наданням правничої допомоги є такими, що пов`язані з розглядом справи.

З урахуванням викладеного витрати на правничу допомогу підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи справу суд виходить з того, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з положень вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справи у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Досліджені докази щодо доведеності позовних вимог наданих позивачем при подачі позову до суду, не виклали сумнівів щодо їх належності та допустимості, інших доказів для дослідження та або огляду суду надано не було, питання про їх витребування перед судом не порушувалось.

Як встановлено матеріалами справи, дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль потерпілої особи, сталась з вини відповідача, відповідальність якого на момент завдання шкоди була застрахована, з урахуванням зазначених обставини, та відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи суд дійшов висновку щодо наявності підстав часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно положення п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України - у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно квитанції про сплату судового збору позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, у розмірі: 992,40 грн.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача на корись позивача моральної шкоди - залишено без задоволення, з підстав того, що судом в рамках кримінального провадження, при розгляді цивільного позову вже було вирішено питання про стягнення моральної шкоди в розмірі: 10 000 грн.

З огляду на викладене, витрати по сплаті судового збору в розмірі: 992, 40 грн. - віднесено за рахунок позивача.

З відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі: 980 гривень.

З відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі: 2 975, 66 гривень.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76-81, 106, 133, 137, 141, 247, 258-259, 263, 265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (, місце знаходження: 04211, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 4, корпус 6-А, 2-й поверх) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) - майнову шкоду внаслідок ДТП, що сталось 31.10.2020 року в розмірі: 98 000 гривень.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) - матеріальну шкоду в розмірі: 297 565, 09 гривень.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) - витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень, та витрати зі сплати вартості експертного висновку в розмірі: 7 000 гривень, що загалом становить 22 000 гривень.

В решті позовних вимог - залишити без задоволення.

Судові витрати понесені позивачем при сплаті судового збору в розмірі: 992, 40 гривні - віднести за рахунок позивача.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (, місце знаходження: 04211, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 4, корпус 6-А, 2-й поверх) на користь держави - судовий збір у розмірі: 980 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь держави - судовий збір в розмірі: 2 975, 66 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 26.07.2024р.

Суддя: