РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі: головуючої судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Володимир цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини, заінтересовані особи ОСОБА_2 , служба у справах дітей Володимирської міської ради,-

УСТАНОВИВ:

03.07.2024 представник заявника адвокат Таращук О.В. звернулася до суду із заявою про встановлення факту самостійного виховання, утримання та догляду неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_1 , без участі матері - ОСОБА_2 .

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що з матір`ю дитини, ОСОБА_2 , заявник перебував у шлюбі, який розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області.

22 березня 2018 рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , разом з батьком, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

На сьогоднішній день син заявника проживає спільно із ним, та перебуває на його повному матеріальному утриманні та вихованні.

Заявник з матір`ю дитини не проживає, а самостійно займається вихованням сина, самостійно його утримує, здійснює за ним постійний догляд, якого він потребує. Між ним та дитиною склались стійкі психологічні контакти та прив`язаність один до одного.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки напряму впливає на його права й обов`язки та інтереси сина та необхідне заявнику для призначення соціальних пільг, субсидій, допомоги. При цьому, він не має іншої можливості підтвердити факт самостійного виховання дитини, оскільки чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення даного юридичного факту.

З огляду на наведене, представник заявника просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт самостійного виховання, утримання та догляду неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без участі матері - ОСОБА_2 .

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 03.07.2024 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

09.07.2024 року на адресу суду від заінтересованої особи ОСОБА_4 надійшли письмові пояснення по суті справи, згідно з якими вона викладені в заяві ОСОБА_1 факти підтвердила повністю. Додатково вказала, що на даний час проживає за кордоном у Республіці Польща, створила нову сім`ю, не працює, будь які кошти на сплату аліментів чи утримання сина у неї відсутні. Син не виявляє бажання відвідувати її у новій сім`ї, а у неї немає можливості виховувати його та надавати кошти на його утримання. Не заперечує щодо задоволення заяви ОСОБА_1 , просить розгляд справи проводити у її відсутності.

17.07.2024 заінтересована особа служба у справах дітей виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області подали заяву про розгляду справи у відсутність їх представника за наявними документами в матеріалах справи.

30.07.2024 представник заявника, адвокат Таращук О.В., через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглянути справу без її та заявника участі, заяву підтримала, просила задовольнити.

Суд, ознайомившись із заявою, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області. Батьками записані батько ОСОБА_1 та матір ОСОБА_2 .

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 вересня 2017 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Заявою посвідченою приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області Гордійчуком Б.І., зареєстрованою в реєстрі №2423 від 11.11.2017 року стверджується, що мати неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відмовилася від утримання та виховання свого сина на користь його батька ОСОБА_1 .

22.03.2018 рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Довідкою ГО ФК «Княжий» м.Володимир підтверджено, що малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є гравцем команди ФК «Княжий» дитину на тренування приводить і забирає лише батько. Батько цікавиться успішністю дитини, оплачує навчання.

Довідкою Ліцея №2 Володимирської міської ради №245 від 25.06.2024 доведено, що неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учень 5-Акласу, Ліцею №2, дитину до школи приводить і забирає виключно батько, який цікавиться успішністю дитини, відвідує батьківські збори.

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 16.07.2024 за адресою АДРЕСА_1 , де на даний час зареєстрований та проживає неповнолітній ОСОБА_3 вбачається, що житло розміщене на 3 поверсі 3 поверхового будинку, складається з 5 кімнат. Умови проживання задововільні, дитина має окрему кімнату, в якій мається окреме місце для навчання, для відпочинку, спальне місце, інші необхідні меблі, спортивний інвентар та обладнання. За цією ж адресою проживають і мають постійне місце реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - батько, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - бабуся , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 дідусь. Стосунки у сім`ї доброзичливі, створені належні умови для виховання та утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки Володимир-Волинського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Волинській області про задекларовані доходи заявника за січень-червень 2024 від 08.07.2024, заявник ОСОБА_1 як фізична особа- підприємець в періоді з 01.01.2024 по 30.06.2024 перебував на спрощеній системі оподаткування ( платник єдиного податку -2 група) та згідно поданою звітністю за період з 01.01.2024 по 30.06.2024 отримав обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) в сумі 332 912, 05 грн.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали письмовими поясненнями з яких вбачається, що вони є сусідами, проживають поряд з заявником та його неповнолітнім сином. По суті справи зазначають, що заявника знають з дитинства. Він був одружений з ОСОБА_10 , від даного шлюбу мають сина ОСОБА_5 , 11 років. Приблизно у 2016-2017 роках ОСОБА_11 розлучився з дружиною, син ОСОБА_5 залишився проживати разом з батьком у будинку його батьків. З того часу матір ОСОБА_5 вони не бачили, де вона на даний час їм не відмово.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 315 ЦПК України передбачено розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові від 13.10.2022 р. у справі №755/1938/22 Верховний Суд зазначив, що для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Вимоги до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, поданої у порядку окремого провадження, встановлені у ст. 318 ЦПК України, згідно з якою у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

За статтею 5 Сімейного кодексу України держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує i підтримує материнство та батьківство.

Суд відзначає, що батьки мають рівні обов`язки щодо виховання та утримання дітей, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою або шлюб між ними розірвано, а також незалежно від того, чи проживають батько чи мати разом з дітьми або окремо від дитини, що визначено ст. 141 Сімейного кодексу України.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно із положеннями статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

При цьому, судом встановлено, що мати дитини - ОСОБА_2 не заперечує ані факту проживання сина разом із батьком, ані факту перебування його на утриманні та вихованні саме батька.

Судом встановлено та визнано заінтересованою особою ОСОБА_2 те, що неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 , який створив всі умови для проживання дитини, здійснює опіку над ним, утримує, виховує, доглядає та піклується про його стан здоров`я. Дитина проживає окремо від матері.

Крім того, рішенням суду, яке набрало законної сили, більш ніж п`ять років місце проживання дитини визначено з батьком.

Службою у справах дітей виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області не надано будь яких належних доказів, які б спростовували встановлені обставини.

Згідно ч.1, 2 ст. 18 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Право на допомогу на дітей одиноким матерям (батькам) має мати (батько) дітей у разі смерті одного з батьків, які не одержують на них пенсію в разі втрати годувальника, соціальну пенсію або державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, передбачену

Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю".

Відтак, враховуючи встановлені судом обставини та зважаючи на те, що від встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини заявником залежить реалізація права останнього на отримання соціальної допомоги, як особи, яка самостійно виховує дитину до 18 років, заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, суд вважає обставини, викладені заявником в обґрунтування своїх вимог, доведеними, підтвердженими належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим заява про встановлення факту самостійного виховання, утримання та догляду батьком своєї неповнолітньої дитини, без участю матері, підлягає задоволенню.

На підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст.4,13,211,293,315-319,354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини, заінтересовані особи заінтересовані особи ОСОБА_2 , служба у справах дітей Володимирської міської ради - задовольнити.

Встановити факт самостійного виховання, утримання та догляду неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без участі матері - ОСОБА_2 .

На рішення може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 07.08.2024.

Суддя: Тетяна Пустовойт