Провадження № 2/537/1295/2024
Справа № 537/3869/24
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2024 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневича В.І., за участю секретаря судового засідання Бакай М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кременчуці, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води,

встановив:

Позивач, КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просив суд ухвалити рішення, яким стягнути в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води, а також плати за абонентське обслуговування за період з 01.01.2008 року по 31.05.2024 року в сумі 20494,08 грн. та стягнути судовий збір в сумі 3028 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області відповідно до положень статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Позивач надає комунальні послуги відповідачам, які проживають та є власниками квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , згідно особового рахунку № НОМЕР_1 . В результаті невиконання відповідачами зобов`язань щодо оплати наданих послуг станом на 08.07.2024 року, за період 01.01.2008 року по 31.05.2024 року, у відповідачів виникла заборгованість на загальну суму 20494,08 грн. За викладених обставин, представник позивача звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 27.08.2024 року за даним позовом відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

24.09.2024 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву згідно якого остання вказала, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 07.08.2014 року, після приватизації. Наразі заборгованість перед позивачем КП «Теплоенерго» за період з 01.08.2014 року по 01.08.2024 рік - відсутня, що підтверджується копіями квитанцій які додаються до відзиву. Тому прохає в частині стягнення заборгованості за період з 01.08.2014 року по 01.08.2024 року провадження закрити за відсутністю предмету спору. Щодо стягнення заборгованості за період з 01.01.2008 року по 01.08.2014 року то просить суд застосувати положення ст. 257, ч. 4 ст. 267 ЦК України про позовну давність та відмовити у задоволенні позову з цих підстав. Справу прохала розглядати за її відсутності.

10.10.2024 року від представника позивача КП «Теплоенерго» Плис Ю.С. надійшла заява згідно якої позивач прохає закрити провадження в частині вимог щодо стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01.08.2014 року по 31.07.2024 року, та як станом на 04.10.2024 року заборгованість яка була наявна на звернення до суду вже погашена, що підтверджується доданим розрахунком заборгованості. Справу прохає розглянути за відсутності представника позивача.

В судове засідання представник позивача КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Плис Ю.С. не з`явилася, згідно поданої раніше заяви справу прохала розглянути без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, у відзиві вказала про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, будь-яких клопотань, заяв не надав.

Враховуючи наявні клопотання, суд вирішив на підставі ст. 247 ЦПК України, провести судовий розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного.

Судом встановлено, що КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 на підставі статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року, яким визначено виконавцем комунальних послуг, зокрема, з послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.

Відповідно до пункту 2.1 Статуту КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, підприємство створено з метою задоволення потреб населення та інших споживачів, незалежно від форм власності, в послугах централізованого постачання гарячої води та централізованого теплопостачання, а також обслуговування всіх інженерних мереж, споруд, вузлів тепломереж.

З матеріалів справи вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ОСОБА_1 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером довідки №384545761 від 27.06.2024 року відповідачі є співвласниками (по 1/2 частки) квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано 16.08.2014 року на підставі свідоцтва про право власності на житло серія НОМЕР_2 , видане 07.08.2014 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради.

Відповідно до вимог статей 68, 162 Житлового кодексу України, наймачі та особи, яким на праві приватної власності належить будинок (квартира), зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Положеннями статті 64 Житлового кодексу України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають з договору найму житлового приміщення.

Вимогами статті 162 Житлового кодексу України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно із положеннями частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В порушення вищезазначених вимог чинного законодавства України, відповідачі не виконували належним свої зобов`язання щодо сплати за користування послугами з постачання теплової енергії, а також плати за абонентське обслуговування, внаслідок чого позивач звернувся до суду з даним позовом.

Однак під час судового розгляду було встановлено, що станом на 04.10.2024 року зобов`язання щодо сплати коштів за користування послугами з постачання теплової енергії, а також плати за абонентське обслуговування за період з 01.08.2014 року по 31.07.2024 року виконані належним чином, у зв`язку з чим позивач прохав закрити провадження у справі в цій частині у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

У постанові від 20 вересня 2023 року у справі № 345/5459/21, з огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення».

Оскільки на час розгляду справи відсутній предмет спору, щодо сплати відповідачами коштів за користування послугами з постачання теплової енергії, а також плати за абонентське обслуговування за період з 01.08.2014 року по 31.07.2024 року то заява є обґрунтованою, у зв`язку з чим провадження у справі в цій частині вимог підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Стосовно позовних вимог позивача за період з 01.01.2008 року по 01.08.2014 року та клопотання відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Крюківського районного суду м. Кременчука з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01.04.2021 року по 30.09.2022 року яка була задоволена.

Так, 13.12.2022 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області був виданий судовий наказ у справі № 537/3090/22 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію, гарячу воду за період з 01.04.2021 по 30.09.2022 в розмірі 14935 грн, 14 коп., 3% річних в сумі 147 грн 87 коп., інфляційні втрати в сумі 1526 грн. 08 коп., а також по 82 грн 70 коп. судового збору з кожного.

В подальшому, за заявою боржника, ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.03.2023 року означений вище судовий наказ у справі № 537/3090/22 від 13.12.2022 року - був скасований.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 259 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін (ч.2 ст. 259 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. (ст. 264 ЦК України).

Згідно вимог ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позивачем пропущено трирічний строк, у межах якого він міг звернутися до суду з вимогою про стягнення з боржників заборгованості за надані послуги період з 01.01.2008 року по 01.08.2014 року. При цьому, доказів щодо переривання перебігу строків позовної давності до суду не подано. Підстав для визнання судом поважними причин пропуску строку позовної давності, позивачем не вказано.

А тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з 01.01.2008 року по 01.08.2014 року слід відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тож судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, ЦПК України, статями 256-261, 509, 526, 527, 530, 610, 611, 629 ЦК України, статтею 162 ЖК України, суд

ухвалив:

Закрити провадження у справі в частині заявлених позовних вимог Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за період з 01.08.2014 року по 31.07.2024 року.

В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за період з 01.01.2008 року по 01.08.2014 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.І. Хіневич