КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 2-1098/2009
Головуючий у суді першої інстанції: Ул`яновська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

секретар - Черняк Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс», ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно боржника,

за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 квітня 2024 року,

встановив:

у квітні 2024 року приватний виконавець звернувся до суду з поданням, у якому просив звернути стягнення на майно, що не зареєстроване за боржником в установленому законом порядку, саме земельну ділянку земельну ділянку з кадастровим номером :01:015:0332 площею 0,1524 га, розташовану за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Вишеньки.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 15 квітня 2024 року у задоволенні подання було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, приватний виконавець подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась шляхом направлення поштовою кореспонденції суду за останньою відомою адресою реєстрації місця проживання. Конверт із судовою повісткою повернувся до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

З урахуванням положень п.3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності боржника ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення приватного виконавця Мілоцького О.Л., представника стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» - Ільяшова Б.М., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2009 року позивач ВАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 06 серпня 2009 року позов було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Універсал Банк» заборгованість в розмірі 1 072 245,94 гривень. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 01 вересня 2021 року було замінено стягувача ВАТ «Універсал банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс».

У квітні 2024 року приватний виконавець Мілоцький О.Л. звернувся до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку.

В обґрунтування вимог подання приватний виконавець вказував, що 26 березня 2021 року ним було відкрито виконавче провадження №64972492 з виконання виконавчого листа, виданого Святошинським районним судом м.Києва 02 грудня 2009 року у справі №2-1098/2009 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 1 072 245,94 гривні. Зазначав, що в ході здійснення виконавчих дій ним було встановлено, що у власності боржника ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка з кадастровим номером :01:015:0332 площею 0,1524 га, розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Вишеньки. Вказана земельна ділянка була передана первісному стягувачу за іпотечним договором з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором. Вказана земельна ділянка була набута ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25 грудня 2007 року, укладеного з ОСОБА_2 . За даними Державного земельного кадастру станом на 12 квітня 2021 року право власності на вказану земельну ділянку належить ОСОБА_2 . Приватний виконавець вказував, що вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не здійснила належним чином державної реєстрації земельної ділянки, що перешкоджає виконанню рішення суду про стягнення з неї заборгованості. За таких обставин просив подання задовольнити та звернути стягнення на майно боржника, що не зареєстроване за нею у встановленому порядку.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 15 квітня 2024 року у задоволенні подання було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того що приватним виконавцем не було надано до суду доказів на підтвердження того, що боржник обізнаний про відкриття виконавчого провадження і ним вчинялись всі необхідні дії щодо отримання відомостей про наявність або відсутність у ОСОБА_1 достатніх коштів, на які може бути звернуто стягнення. Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом статті 1, частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (стаття 10 цього Закону).

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з частиною п`ятою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Застосування судом частини десятої статті 440 ЦПК України та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише тоді, коли виконавець вичерпав усі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

При розгляді справ указаної категорії необхідно враховувати, що однією з головних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення. Немає сенсу в правосудді, якщо рішення судів не виконуються, а невиконання судових рішень є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 11 грудня 2023 року (справа № 522/9079/17), від 30 жовтня 2023 року (справа № 755/4511/19).

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у приватного виконавця Мілоцького О.Л. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1098/2009 від 02 грудня 2009 року, виданого Святошинським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 1 072 245,94 гривень. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику 29 березня 2021 року рекомендованим поштовим відправленням за адресою, вказаною у виконавчому листі (а.с.170, том І).

З метою забезпечення виконання вимог виконавчого документу 26 березня 2021 року приватний виконавець прийняв постанову про арешт майна боржника, а також постанову про арешт коштів боржника та направив її до банківських установ. Згідно з відповідями з установ банків постанову про арешт коштів боржника не прийнято до виконання, оскільки боржник не є клієнтом цих банків. Вказана постанова прийнята до виконання АТ «Державний ощадний банк України», однак у своїй відповіді банк зазначив, що на рахунках недостатньо коштів для виконання постанови, оскільки залишок на рахунках складає 0 гривень (а.с.210, том І).

Згідно з відповіддю з Регіонального сервісного центру МВС України у м. Києві за боржником зареєстрований транспортний засіб - автомобіль марки «Mitsubishi Colt», 2007 року випуску, місце знаходження якого невідоме.

З відповіді Пенсійного фонду України вбачається, що ОСОБА_1 не отримує пенсії та не працює за трудовими чи цивільно-правовими договорами.

26 березня 2021 року приватний виконавець прийняв постанову про розшук майна боржника, а саме автомобіля «Mitsubishi Colt», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на момент звернення з поданням не знайдено.

В ході проведення виконавчих дій приватний виконавець Мілоцький О.Л. встановив, що у боржника коштів чи рухомого майна, на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача в повному обсязі, немає.

Вказані обставини судом першої інстанції взяті до уваги не були.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо ОСОБА_1 вбачаються записи про іпотеку, а саме: на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки 6215 від 21 жовтня 2010 року; земельну ділянку з кадастровим номером :04:004:0623 на підставі договору іпотеки 1452 від 27 березня 2008 року; земельну ділянку з кадастровим номером :01:015:0332 на підставі договору іпотеки 2734 від 25 грудня 2007 року.

В ході здійснення виконавчих дій приватним виконавцем було встановлено, що 25 грудня 2007 року між первісним кредитором ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 в забезпечення виконання кредитних зобов`язань було укладено Догорів іпотеки, зареєстрований в реєстрі за №2734, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку земельну ділянку за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Вишеньки, кадастровий номер :01:015:0332, яка стане власністю іпотекодавця в майбутньому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки , посвідченого 25 грудня 2007 року ПН Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Меленною Т.К. за реєстровим номером 2729 (а.с.165-166, том І).

25 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Вишеньки, кадастровий номер :01:015:0332, площею 0,1524 га (а.с.167, том І).

З інформаційної довідки з Державного земельного кадастру вбачається, що станом на 12 квітня 2021 року у відомостях про суб`єкта права власності вказано ОСОБА_2 (а.с.179, том І).

Зазначені обставини свідчать про те, що боржником ОСОБА_1 не було вчинено дій, необхідних для державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 у добровільному порядку рішення суду про стягнення заборгованості не виконала, борг не повернула. Приватний виконавець, здійснюючи заходи щодо пошуку майна боржника, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги стягувача, встановив, що боржник не має грошових коштів та іншого майна у достатній кількості, на яке приватним виконавцем може бути звернуто стягнення з метою виконання рішення суду, однак виявив належність боржнику земельної ділянки, право власності на яку нею належним чином не зареєстроване.

В даному випадку приватний виконавець обґрунтовано звернувся до суду з вказаним поданням, оскільки відсутність державної реєстрації права власності за боржником ОСОБА_1 на земельну ділянку, яка належить боржнику, однак нею не зареєстрована, унеможливлює подальшу примусову реалізацію цього майна, а отже, і виконання судового рішення.

Суди встановлено, що приватним виконавцем вживалися визначні Законом України «Про виконавче провадження» заходи для виконання рішення суду. Приватним виконавцем було здійснено усі необхідні заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для належного виконання судового рішення. У ході проведення виконавчих дій приватним виконавцем було встановлено, що у боржника відсутні кошти на банківських рахунках чи інше майно, на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача у повному обсязі. Крім того, в силу положень частини п`ятої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» боржник не запропонувала види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу з метою виконання судового рішення про стягнення боргу.

Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення подання приватного виконавця.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 квітня 2024 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника задовольнити.

Надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Мілоцькому Олегу Леонідовичу звернути стягнення на майно, що не зареєстроване за боржником ОСОБА_1 в установленому законом порядку, а саме: земельну ділянку (кадастровий номер: :01:015:0332) площею 0,1524 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Вишеньки, яка належить ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу реалізації на електронному аукціоні в порядку, визначеному ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавче провадження №64972492).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 605,60 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 08 серпня 2024 року.

Головуючий

Судді