РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 рокуСправа № 495/4005/24
Номер провадження 2/495/2630/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

02.05.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами: №77325755 у сумі 47 528 грн 45 коп.; №614137754 у сумі 19 893 грн 28 коп.; №60392 у сумі 10 485 грн.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. 01.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 77325755; 02.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 614137754, також 02.12.2021 між ТОВ « ФК «Авіра груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 60392 (кредитні договори підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора).

Згідно із заявками на отримання кредитів відповідач отримав позики у сумах відповідно: 18000 грн , 6200 грн., 3000 грн; однак кошти своєчасно не повернув.

14.06.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі по боржнику ОСОБА_1 , зі змінами внесеними додатковою угодою № 2 від 28.07.2021 згідно п. 1.3 до договору факторингу.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон плюс» за плату належні права Вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі по боржнику ОСОБА_1 31.12.2020 додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118/-01сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 171 від 01.02.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до останнього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 614137754. 20.10.2024 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі по боржнику ОСОБА_1

05.01.2024 між ТОВ «ФК «Авіра груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 05012024, у відповідності до умов якого ТОВ « Авіра груп» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авіра груп» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі по боржнику ОСОБА_1 .

Станом на дату звернення до суду за ОСОБА_1 рахується заборгованість перед позивачем (як перед новим кредитором) за договорами: №77325755 у сумі 47 528 грн 45 коп. (18 000 грн - за основною сумою позики, 29 528 грн 45 коп. - за відсотками); №614137754 у сумі 19 893 грн 28 коп. (6 200 грн - за основною сумою позики, 13 693 грн 28 коп. - за відсотками); №60392 у сумі 10 485 грн. (3 000 грн - за основною сумою позики, 7 035 грн - за відсотками; усього - 77 906 грн 73 коп.

1.2. У відзиві на позов від 28.06.2024 представник відповідача заперечив проти заявлених вимог, вважав їх безпідставними. Таку позицію обґрунтував тим, що до позову позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що ТОВ « Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитними договорами; окрім того не доведено отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, їх використання.

1.3. У відповіді на відзив від 02.07.2024 представник позивача зазначив, що кредитні договори укладені з позичальником в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики, після чого позикодавець надіслали відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс- коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договору. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодилася з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання договорів чи про зарахування та розподілення сплачених коштів відповідачем висловлено не було. Також позивач зазначає, що позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитній справі, які були передані первісними кредиторами до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладених договорів факторингу. Право вимоги за кожним із кредитних договорів підтверджено достатніми доказами.

2. Рух справи у суді

Позовна заява надійшла до суду 02.05.2024.

Ухвалою від 28.05.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 28.06.2024, відкладено на 01.08.2024, 02.09.2024, 02.10.2024, 30.10.2024, 04.12.2024.

Ухвалою від 01.08.2024 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» витребувано інформацію щодо належності відповідачу карткового рахунку № НОМЕР_1 ; інформацію щодо надходження на картковий рахунок № НОМЕР_1 01.12.2021 грошових коштів у сумі 18 000 грн за кредитним договором №77325755, 02.12.2021 грошових коштів у сумі 6 200 грн за кредитним договором № 614137754, 02.12.2021 грошових коштів у сумі 3 000 грн за кредитним договором № 60392.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позову надано клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав.

Представник відповідача надав суду заяву в якій просить розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача та його представника.

4. Фактичні обставини справи.

4.1. 01.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики № 77325755 з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 20 договору).

14.06.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно з п. 4.1 договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити до фактора права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених договором.

За розрахунком позивача, у ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як новим кредитором за договором № 77325755 від 01.12.2021, рахується заборгованість у сумі 47 528 грн 45 коп. (18 000 грн - за основною сумою позики, 29 528 грн 45 коп. - за відсотками).

4.2 02.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 614137754 з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису (пункт 5.15 договору).

28.11.2018 (у редакції від 31.12.2020) між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон плюс» за плату належні права Вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Проаво майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує (пункт 4.1 договору).

20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а остннє приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

За розрахунком позивача, у ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як новим кредитором за договором № 614137754 від 02.12.2021, рахується заборгованість у сумі 19 893 грн 28 коп. (6 200 грн - за основною сумою позики, 13 693 грн 28 коп. - за відсотками).

4.3. 02.12.2021 між ТОВ «ФК «Авіра груп» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 60392 з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису (пункт 6.1. договору).

05.01.2024 між ТОВ «ФК «Авіра груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 05012024, відповідно до умов якого ТОВ « Авіра груп» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а останнє приймає належні ТОВ «Авіра груп» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

За розрахунком позивача, у ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як новим кредитором за договором № 60392 від 02.12.2021, рахується заборгованість у сумі 10 485 грн. (3 000 грн - за основною сумою позики, 7 035 грн - за відсотками).

5. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначна грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За приписами ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Суд бере до уваги правові висновки, наведені, зокрема, в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168 св 21) за змістом яких доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі».

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 333/5483/20 (провадження № 61-19321св21): доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідна правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 703/3063/18.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (частина перша статті 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»).

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду достатніх, достовірних і належних доказів на підтвердження наявної заборгованості в ОСОБА_1 перед позивачем (первинних та зведених облікових бухгалтерських документів, виписки про рух коштів, платіжних доручень, тощо) за кредитними договорами: № 77325755 від 01.12.2021; № 614137754 від 02.12.2021 та № 60392 від 02.12.2021.

Ухвалою від 28.05.2024 позивачу було запропоновано надати суду документи первинного бухгалтерського обліку (зокрема виписку за картковими рахунками відповідача, за кредитними договорами), заборгованість за якими є предметом спору.

У відповіді на відзив від 03.07.2024 представник позивача заявила клопотання про витребування в АТКБ «ПРИВАТБАНК»: інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 01.12.2021; інформацію щодо належності йому карткового рахунку № НОМЕР_1 ; інформацію щодо надходження на картковий рахунок № НОМЕР_1 01.12.2021 грошових коштів у сумі 18 000 грн за кредитним договором №77325755, 02.12.2021 грошових коштів у сумі 6 200 грн за кредитним договором № 614137754, 02.12.2021 грошових коштів у сумі 3 000 грн за кредитним договором № 60392.

Судом 01.08.2024 клопотання задоволено, витребувано відповідну інформацію. Листом від 16.08.2024 АТКБ «ПРИВАТБАНК» надав суду витребувану інформацію.

Оцінюючи вказану відповідь банку як доказ на предмет достатності, достовірності, належності суд керується вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», відповідно до якого доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 цього Закону. Надана банком інформація не є первинним документом, зведеним обліковим документом.

Згідно з Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5 до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і у податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Банківська виписка має статус первинного документу. У свою чергу розрахунок заборгованості, інформація про рахунки відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте саме банківська виписка за картковими рахунками, кредитними договорами може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні.

Водночас, в межах розгляду даного спору позивач не скористався правом заявити клопотання про витребування відповідних доказів.

Отже, надані позивачем кредитні угоди, розрахунки боргу, витяги з реєстрів боржників не є доказом розміру боргу, який позивач просить стягнути, оскільки позивачем не доведено отримання кредитних коштів, а також розмір і складові дійсної заборгованості за вказаними кредитними договорами.

Окрім того, щодо переходу до позивача права вимоги як до нового кредитора за договором № 77325755 від 01.12.2021 необхідно зазначити таке.

На підтвердження набуття права вимоги до ОСОБА_1 (первісний кредитор - ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів») позивач надав копію договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; копію додаткової угоди № 12 від 27.10.2023 до цього договору. При цьому пунктом 1.1. договору визначено, що перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначаються у відповідних реєстрах боржників, які є невід`ємною частиною цього договору (арк. спр. 10-11).

У наданій позивачем копії реєстру боржників №11 від 27.10.2023 відсутні відомості щодо підстав виникнення права грошової вимоги, суми грошової вимоги щодо боржника ОСОБА_1 (арк. спр. 132-133).

Керуючись встановленою обставиною, витяг з реєстру боржників №11 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, сформований представником позивача, без підписів уповноважених осіб на формування реєстру, суд оцінює як недостовірний доказ, оскільки такий витяг містить суперечливу інформацію відносно тієї, яка міститься у реєстрі боржників, а отже не підтверджує дійсність обставин справи.

Відтак, обставини щодо переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 77325755 від 01.12.2021 в межах розгляду цієї справи також залишились непідтвердженими.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Щодо витрат на правову допомогу, які заявлені стороною відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові (пункт 2 частини другої статті 141 ЦПК).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд має виходити з доведеності понесення стороною таких витрат і з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У ч.2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу до суду представником відповідача було надано: 1) попередній розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу(вартість попередньої консультації, 0,3 год. - 454 грн 20 коп.; підготовка процесуальних документів, 5 год. - 7 570 грн; участь у судових засіданнях - 2000 грн, усього - 10 000 грн); 2) договір про надання правової допомоги від 06.06.2024; 3) квитанцію до прибуткового касового ордеру № 39 від 27.06.2024; 4) додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 06.06.2024.

Досліджуючи надані представником відповідача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, співмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, керуючись положеннями частини третьої статті 141 ЦПК України; принципом дійсності, необхідності, розумності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, суд знаходить необхідним зменшити суму правничої допомоги до 6 000 грн.

6.2. Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Керуючись статтями 5, 12-13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247, 259, 263-265, ч.4 ст.268, ст. 273, 274-279, 352, 354, 355ЦПКУкраїни, суд

ухвалив:

у задоволені позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у сумі 6 000 грн (шість тисяч грн).

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: 01032, вулиця Симона Петлюри, 30, місто Київ;

відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Ю.Ф. Волкова