01.11.2024 Справа № 756/5206/24
Справа № 756/5206/24
Провадження № 2/756/2987/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Тихої О.О.,

за участі секретаря судового засідання - Косянчук Н.І.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу,

УСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу та витребування майна - автомобіля марки Daewoo Nexia, 2011 року виписку, номер кузова (шасі) - НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , переданого ОСОБА_3 за договором фінансового лізингу №K300A@ від 23.07.2014.

Позивачем 19.09.2024 подано заяву про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом до провадження, та заявлено одну позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за лізинговими платежами на підставі договору фінансового лізингу №K300A@ від 23.07.2014 у розмірі 29 489,62 грн.; відсотків за користування предметом лізингу - 7 412,87 грн., заборгованості з винагороди за проведення моніторингу предмету лізингу - 1412,31 грн., пені - 25 959,27 грн., а всього 64 274,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.07.2014 ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу №K300A@, тим самим виразивши своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті www.privatbank.ua.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу, що укладений на підставі статей 633, 634 ЦК України.

Таким чином, 23.07.2014 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений Договір фінансового лізингу строком на 60 місяців, предметом якого є транспортний засіб марки Daewoo Nexia, 2011 року виписку, номер кузова (шасі) - НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 65 000,00 грн., який відповідно до акту приймання-передачі від 24.07.2014 був переданий АТ КБ «Приватбанк» (лізингодавцем) та ОСОБА_3 (лізингоодержувачу).

Згідно з умовами вказаного договору лізингу відповідач, починаючи з 28.08.2014 до 23.07.2019 повинен був сплачувати щомісячний лізинговий платіж у сумі 1 540,00 грн., разом з тим, останній лізинговий платіж відповідач здійснив у червні 2017 року.

Станом на день звернення з позовом предмет лізингу відповідачем не повернуто, його місцезнаходження позивачу не відоме, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись з вказаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором фінансового лізингу у сумі 64 274,07 грн., яка складається з: заборгованості за лізинговими платежами у розмірі 29 489,62 грн.; відсотків за користування предметом лізингу - 7 412,87 грн., заборгованості з винагороди за проведення моніторингу предмету лізингу - 1 412,31 грн., пені - 25 959,27 грн., а також понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13.11.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

27.05.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі, вважає їх незаконними, необґрунтованими і недоведеними, з огляду на наступне. Вказав, що Договір фінансового лізингу № К300А@ від 23.07.2014 є нікчемним, оскільки він не був нотаріально посвідчений, як то передбачено законодавством. Крім того, відповідач не був ознайомлений та ним не було погоджено та підписано Умови та правила надання банківських послуг. При цьому, заява про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу № К300А@ від 23.07.2014 не містить дату підписання та ціну договору, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, тощо. Зазначив, що ОСОБА_3 не є власником транспортного засобу DAEWOO NEXIA, номер кузова (шасі) - НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 , оскільки вказаний транспортний засіб 25.04.2015 був повернутий позивачу та в подальшому декілька разів перереєстрований на інших осіб. Таким чином, автомобіль не може бути витребуваний у відповідача. Додатково вказав, що на виконанні виконавчої служби перебуває виконавче провадження № 59524462 з примусового виконання виконавчого напису № 4449 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 17.07.2018 про витребування у відповідача на користь позивача автомобіля марки DAEWOO NEXIA, номер кузова (шасі) - НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 , що був переданий в користування на підставі договору фінансового лізингу № К300А@ від 23.07.2014. З урахуванням наведеного, позивач не має права звертатися до суду з цим позовом у зв`язку з тим, що він вже звертався до нотаріуса за захистом своїх прав і нотаріусом видано виконавчий напис, який є виконавчим документом. Крім того, позивачем, на думку представника відповідача, пропущений строк позовної давності.

Ухвалою суду від 22.07.2024, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у позові. Зазначила, що у Заяві про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу №K300A@ передбачено, що лізингоодержувач з 24 по 28 число кожного місяця повинен був сплачувати щомісячний лізинговий платіж на транзитний рахунок, зазначений у заяві. Додатком до заяви є Графік платежів, а тому ціна договору була узгоджена між сторонами. ОСОБА_3 порушив умови договору, останній лізинговий платіж здійснив 24.06.2017, транспортний засіб не повернув, місцезнаходження автомобіля позивачу не відоме. До приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису позивач звертався і був вчинений виконавчий напис про витребування у відповідача на користь позивача предмету лізингу, проте виконавче провадження № 59524462 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса завершено. Тому позивач вправі захистити свої права шляхом звернення до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за договором лізингу, оскільки предмет лізингу лізингодавцю не повернуто, вартіст автомобіля та інші платежі, обумовлені договором, не сплачені.

Представник відповідача - адвокат Аветисян Р.М., у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Наполягав на тому, що договор фінансового лізингу від 23.07.2014 є нікчемним, оскільки не посвідчувався нотаріально, а тому не створює для сторін жодних наслідків. Істотні умови договору сторонами не погоджувалися. Відповідачем предмет лізингу - автомобіль DAEWOO NEXIA, номерний знак НОМЕР_3 , 25.04.2015 був повернутий банку та в подальшому перереєстрований на третіх осіб.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

23.07.2014 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 , на підставі заяви відповідача про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № K300A@, був укладений Договір фінансового лізингу строком на 60 місяців, предметом якого є транспортний засіб - марки Daewoo Nexia, 2011 року виписку, номер кузова (шасі) - НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 65 000,00 грн.

Умовами вказаного договору передбачено, що лізингоодержувач ОСОБА_3 з 24 по 28 число кожного місяця повинен сплачувати щомісячний платіж в розмірі 1 540,00 грн. на транзитний рахунок № 4509. за Графіком лізингових платежів, який є Додатком № 2 до Договору фінансового лізингу № K300A@ від 23.07.2014.

Відповідно до Акту приймання-передачі від 24.07.2014, який є Додатком № 1 до Договору фінансового лізингу № K300A@ від 23.07.2014, транспортний засіб - марки Daewoo Nexia, 2011 року виписку, номер кузова (шасі) - НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , був переданий АТ КБ «Приватбанк» (лізингодавцем) та ОСОБА_3 (лізингоодержувачу).

Згідно з випискою по рахунку № 4509 останній платіж за Договором № K300A@ від 23.07.2014 ОСОБА_3 здійснено 24.06.2017.

Разом з тим, за інформацією з Головного сервісного центру МВС від 21.05.2024 транспортний засіб - марки Daewoo Nexia, 2011 року виписку, номер кузова (шасі) - НОМЕР_1 , 25.04.2015 на підставі довідки-рахунку серії НОМЕР_4 від 28.03.2015 перереєстрований на ОСОБА_4 ; 24.05.2016 вказаний автомобіль на підставі договору купівлі-продажу № 1613/7442 від 24.05.2016 перереєстрований на ОСОБА_5 .

Постановою головного державного виконавця Оболонського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.11.2020 виконавчий документ - виконачий напис № 4449, виданий 17.07.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. про витребування у ОСОБА_3 та повернення на користь ПАТ КБ "Приватбанк" автомобіля марки Daewoo Nexia, 2011 року виписку, номер кузова (шасі) - НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , переданого ОСОБА_3 за договором фінансового лізингу №K300A@ від 23.07.2014, повернуто стягувачу у зв`язку з тим, що вказаний транспортний засіб за боржником ОСОБА_3 не зареєстрований.

Спірні правовідносини врегульовані положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, а також Законом України «Про фінансовий лізинг».

Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч.1 ст. 627, ч.2 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч.2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» № 723/97-ВР (чинний на час укладення договору фінансового лізингу) за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом (ч.1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» № 723/97-ВР).

Згідно з ч.2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з викладеного, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна в користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору.

Згідно зі статтею 628 ЦК України до відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Таким чином, на правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання позивачем як лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

На правовідносини щодо оплати за надання об`єкта лізингу у користування поширює свою дію параграф 5 «Найм (оренда) транспортного засобу» глави 58 «Найм (оренда)» ЦК України, що узгоджується з положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг».

За імперативним положенням статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч.1 ст. 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Недійсний (нікчемний) правочин є недійсним з моменту його вчинення, він не створює юридичних наслідків (не призводить до виникнення у сторін такого правочину прав і обов`язків), крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч.1 ст. 216, ч.1 ст. 236 ЦК України).

Вказаний висновок викладеній у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року в справі № 6-2766цс15, від 19 жовтня 2016 року в справі № 6-1551цс16, від 18 січня 2017 року в справі № 6-648цс16, а також у постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 340/196/17, від 21 березня 2019 року в справі № 148/159/17, від 22 липня 2019 року в справі № 728/150/17, від 29 липня 2019 року в справі № 547/1220/16-ц, від 03 квітня 2023 в справі № 465/1231/22.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки, укладаючи Договір фінансового лізингу № K300A@ від 23.07.2014, сторони не дотрималися вимог статей 799, 806 ЦК України про нотаріальне посвідчення такого договору, такий договір є нікчемний.

Вимоги про застосування наслідків нікчемного правочину, передбачених ст. 216 ЦК України щодо повернення у первісний стан сторін та повернення одержаного сторонами за цим договором за цінами, які існують на момент відшкодування, сторонами не заявлялись.

З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за лізинговими платежами та пені за договором фінансового лізингу.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д;

Відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного судового рішення - 01.11.2024.

Суддя О.О. Тиха