Провадження № 2/161/5159/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Гриня О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2024 року позивач звернулася до суду з цим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 28 травня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказує, що діти проживають з нею та перебувають на повному її утриманні.

З наведених вище підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі 16 000,00 грн. щомісячно.

Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги заперечив. Узагальнені доводи відповідача зводяться до того, що як сторони, так і діти проживають за одною адресою АДРЕСА_1 . Вказує, що він бере безпосередню участь в утриманні дітей. Також між ними наявний спір про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, який наразі судом не вирішений. У зв`язку з чим просить суд відмовити у позові. У випадку задоволення позову не заперечує стосовно суми аліментів у розмірі 4 300,00 грн. на місяць.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 28 травня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наразі в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває цивільна справа №161/19868/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Луцька міська рада сектор «Служба у справах дітей» про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю.

З матеріалів справи слідує, що як сторони, так і їх діти фактично проживають за одною адресою АДРЕСА_1 .

При цьому з позову слідує, що станом на 24 жовтня 2024 року позивач була зареєстрована за цією ж адресою, але згідно наданої відповідачем довідки від 13 листопада 2024 року, вона не значиться як зареєстрована у ньому. Перевіривши дані Єдиного державного демографічного реєстру судом встановлено, що 13 листопада 2024 року позивач знята з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , без реєстрації нового місця проживання, тобто, ці дії вчинив відповідач, як власник майна, згідно п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що діти і сторони проживають за одною адресою, оскільки вказане не звільняє його від обов`язку утримувати дітей, в тому числі шляхом сплати аліментів.

Крім того, відповідач 13 листопада 2024 року зняв позивача з реєстрації місця проживання, що свідчить про заперечення ним права позивача користуватися цим майном та бути зареєстрованим у ньому, як членом своєї сім`ї, відповідно до ст.405 ЦК України.

Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого матеріального становища дітей. Відсутні відомості також про поганий стан здоров`я дітей.

Відповідач інших утриманців не має і доказів протилежного суду не надав.

Згідно перевірених судом відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, відповідач у 2023-2024 роках мав стабільний заробіток, як самозайнята особа, в середньому від 20 000 грн до 30 000 грн щомісячно.

Такі ж доходи відображені і у наданій позивачем довідці ОК-5 за 2020 та 2021 роки.

Відповідач забезпечений власним житлом квартирою за адресою АДРЕСА_1 , площею 74,1 кв.м., яка належить йому на праві приватної власності.

Також суд вважає, що стан здоров`я відповідача є задовільним, оскільки доказів протилежного суду надано не було.

Інших істотних обставин при визначенні розміру аліментів, суд не знаходить.

Посилання відповідача на заробіток позивача, яка працює лікарем-інфекціоністом, не має правового значення, оскільки матеріальний стан стягувача аліментів не входить до переліку обставин, які враховуються судом під час визначення розміру аліментів згідно ст.182 СК України.

При цьому, частиною дев`ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

На думку суду, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, а також беручи до уваги рівність прав та обов`язків батьків в утриманні дитини, на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 10 000,00 грн.

Визначаючи саме такий розмір аліментів суд виходить з того, що позивач самостійно вказала у позові, що витрачає на дітей близько 20 000,00 грн. щомісячно, а половина цією суми становить саме 10 000,00 грн., а не 16 000,00 грн., як просить позивач стягнути з відповідача. Чому слід відійти від засад рівності обов`язків батьків в утриманні дитини, позивач у позові не пояснила.

Крім того, ці ж 10 000,00 грн. аліментів на двох дітей приблизно відповідають 1/3 частки заробітку відповідача щомісячно, як самозайнятої особи, та відповідають його доходам за 2020-2024 роки.

У зв`язку із задоволенням позову, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 265, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити частково.

Стягувати щомісяця із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень), але не менше ніж по 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 28 жовтня 2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачем у справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено та підписано 03 грудня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Олександр ГРИНЬ