РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/963/24

Провадження №2/568/285/24

03 грудня 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу №568/963/24

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

про захист прав споживача

ВСТАНОВИВ

В червні 2024 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» поновити її порушене право шляхом відновлення стану карткового рахунку на час списання грошових коштів, а саме на 07.03.2024 р. 11:25 год., списати нараховану комісію, пеню, відсотки за користування кредитним лімітом, які нараховані за період 07.03.2024 р. по 01.10.2024 р. в сумі 18438,62 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є споживачем банківських послуг. 07.03.2024 р. невідома особа, яка представилася працівником АТ КБ «Приват Банк», вчинила три транзакції за її рахунком та неправомірно переказала грошові кошти на інший банківський рахунок в сумі 62264 грн.

В цей же день вона звернулась на «гарячу лінію» банку та до Відділу поліції № 2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області із заявою про вчинення злочину.

За її заявою Банк відмовив їй у задоволенні вимоги щодо повернення на її рахунок коштів, які були списані 07.03.2024р.

Обґрунтовуючи позов, позивачка зазначила, що користувач банківських послуг не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного проявлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача. Відтак, на думку позивачки, саме АТ КБ «ПриватБанк» є відповідальним за неправомірні перекази з її банківського рахунку.

За наведених обставин просила зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку та списати заборгованість по відсоткам, пені, комісії у загальному розмір 18438,62 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив позовні вимоги. В обґрунтування заперечень послався на те, що Банком проведена службова перевірка та встановлено, що операції по переказу коштів з рахунку позивачки ОСОБА_1 були ініційовані та здійснені нею особисто; зняття грошових коштів відбулося внаслідок здійснення операцій з переказу коштів самою ОСОБА_1 - з ії рахунку на її ж власний рахунок в АТ "Універсалбанк": з типового пристрою ОСОБА_1 , без змін паролю, логіну в "Приват24". При цьому на підтвердження факту здійснення переказів, Банк кожного разу на фінансовий номер ОСОБА_1 надсилав смс-повідомлення з кодами, після отримання яких, ОСОБА_1 свої наміри щодо переказів - підтвердила. У Банка не було підстав для відмови клієнту у розпорядженні своїми коштами.

Посилаючись на ст.ст. 614,1066, 1068 ЦК України відповідач зауважує, що особа може нести відповідальність за наявності її вини (прямого умислу або необережності), але дії Банку щодо виконання розпоряджень клієнта перебували у відповідності до укладеного між сторонами договору та вищеовказпних статей цивільного законодавства.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Стверджує, що 07.03.2024 р. спірні перекази були ініційовані не позивачкою, вона не здійснювала вхід до "Приват24" та заперечує розголошення інформації, яка б сприяла проведенню оспорюваних нею транзакцій.

Ухвалою від 19.06.2024 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою від 23.07.2024 р. розгляд справи відкладено на 08.10.2024 р.

Ухвалою від 08.10.20.24 р. прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог, відкладено розгляд справи на 29.10.2024 р.

В судовому засіданні 29.10.2024 р. оголошено перерву до 03.12.2024 р.

В судовому засіданні 29.10.2024 р. представник відповідача наголосив, що позивачка самостійно здійснювала транзакції, виконуючи вказівки невідомих осіб по телефону, перераховуючи грошові кошти на продиктований ними рахунок. Перерахування грошових коштів з одного її рахунку на інший рахунок стало можливим внаслідок іі особистих дій. Позивачка визнає факт вчинення спірних транзакцій особисто, про що вказувала у зверненні до банку, в заяві до поліції, в заяві про проведення розслідування, позовній заяві та при спілкуванні з працівниками Банку і іншими посадовими особами. Якщо позивачка проявила необачність або постраждала від шахрайських дій сторонніх осіб, то за таких обставин Банк не може нести відповідальність.

В судові засідання представники сторін не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем АТ КБ «Приватбанк» склалися договірні правовідносини щодо надання банківських послуг.

Позивачці ОСОБА_1 Банк видав кредитні картки. На час здійснення спірних операцій, крім інших, також діяла кредитна картка за номером НОМЕР_1 .

07.03.2024 р. відбулися операції щодо списання кредитних коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у загальному розмірі 62964 грн., трьома транзакціями: о 11:25 год. на суму 25100 грн., 11:32 год. на суму 25000 грн., 11:48 год. на суму 12864 грн., що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 64-65).

Про вказані транзакції ОСОБА_1 повідомила АТ КБ «ПриватБанк» 07.03.2024 року о 14:24 год. на номер гарячої лінії 3700 АТ КБ «Приватбанк».

07.03.2024 р. о 18:35 год. ОСОБА_1 звернулася до ВП № 2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області із заявою про вчинення злочину, в якій вказала, що невідома особа, представившись працівником безпеки банку АТ КБ "ПриватБанк", під приводом перевірки в цілях безпеки та страхування грошових коштів, отримала доступ до банківського карткового рахунку ОСОБА_1 , відкритому в АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1, заволоділа грошовими коштами в сумі 62264 грн.

07.03.2024 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення №0000005 з попередньою правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 190 КК (заволодіння майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою).

Згідно ухвали слідчого судді Радивилівського районного суду Рівненської області від 12.03.2024 р. у справі №568/417/24, яка є в загальному доступі ЄДР судових рішень, слідчим суддею встановлено, що 07.03.2024 року СД ВП № 2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області розпочато кримінальне провадження №0000005 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: 07.03.2024 року в період часу з 11:00 год. по 13:00 год. невідома особа, використовуючи абонентські номера телефону НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , представившись працівником безпеки АТ КБ «ПриватБанк», шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_1 в сумі 62264 грн., які остання перерахувала з належного їй карткового рахунку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 на банківський рахунок АТ «Таскомбанк» НОМЕР_5 .

20.03.2024 р. ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "Приватбанк" з проханням провести службове розслідування щодо викладених фактів, зупинити нарахування відсотків до з`ясування обставин правопорушення, визнати недійсними транзакції здійснені 07.03.2024 р., в результаті яких списані грошові кошти в загальній сумі 62264 грн.; не притягувати її до сплати коштів, які незаконно списані з її карткового рахунку (а.с. 16-17).

У відповіді на позовну заяву від 02.04.2024 р. відповідач - АТ КБ "Приватбанк" повідомив про неможливість повернення коштів позивачці, оскільки переказ коштів з її картки був здійснений самою позивачкою ОСОБА_1 шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Baking Приват24. Вхід в Приват24 здійснений під авторизацією ОСОБА_1 : введені ім`я користувача ( ОСОБА_1 ) і пароль для входу, відомий тільки їй; ключ доступу за допомогою її фінансового телефону та інша особиста інформація(а.с. 11-12).

За результатами проведення службової перевірки за фактом здійснення оспорюваних транзакцій клієнтом ОСОБА_1 . Банком встановлено, що на карті ОСОБА_1 НОМЕР_1 07.03.2024 р. о 14:17 год. встановлено кредитний ліміт 75000 грн.; 07.03.2024 р. в період часу з 11:25 по 11:48 год. з вказаного карткового рахунку здійснено три транзакції на суму 28853 грн., 25.750 грн., 13249,92 грн. на рахунок отримувача АТ "Таскомбанк" НОМЕР_5 .

В ході аналізу інформації з комплексу "adminka.privat24" за період 01.01.2024 р. по 28.06.2024 р. змін облікового запису Приват24 користувача ОСОБА_1 не виявлено. На момент перерахування коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 . вхід в акаунт Приват24 клієнтки відбувся з її типового пристрою, вхід з інших пристроїв не виявлено, змін фінансового номеру телефону клієнтки не виявлено, змін коду до картки № НОМЕР_1 за період 01.03.2024 р. по 31.03.2024 р. не виявлено.

На абонентський номер ОСОБА_1 07.03.2024 р. надіслані сервісні повідомлення: заявка підняття ліміту та чотири підтвердження платежу.

Здійснення кожного переказу підтверджувалось позивачкою після отримання нею від банку СМС - повідомлень з кодом, який направлявся на її фінансовий номер.

Відсутність змін облікового запису Приват24 користувачки ОСОБА_1 , відсутність входу в акаунт Приват24 клієнтки, який здійснювався з іншого пристрою, не характерного для клієнтки, відсутність зміни фінансового номеру телефону та відсутність зміни ПІН-коду до картки можуть свідчити лише про те, що особа, яка здійснювала дані дії, повністю володіла інформацією щодо карткового рахунку (номеру картки та ПІН-коду до картки), а також інформацію щодо логіну та паролю входу в акаунт Приват24.

Вказані обставини свідчать про те, що позивачка вказані транзакції вчинила особисто, що нею підтверджено у заявах до Банку та у правоохоронні органи.

В ході проведення перевірки встановлено, що Банк діяв відповідно до укладеного між сторонами договору і не мав будь-яких підстав для відмови позивачці - клієнту банку у розпорядженні своїми грошовими коштами.

Крім того, в своїх заявах до Банку та при спілкуванні при проведенні перевірки, ОСОБА_1 визнала, що здійснювала описані вище транзакції самостійно, виконуючи вказівки невідомих осіб, які надавались їй телефоном, перерахувавши грошові кошти на продиктований ними рахунок (а.с. 49-51).

В матеріалах справи наявні записи телефонних розмов ОСОБА_1 з представником служби охорони Банку та працівником гарячої лінії 3700, на яких зафіксовано пояснення позивачки, а саме: 07.03.2024 р. їй зателефонувала невідома особа, представившись працівником АТ КБ "Приватбанк", запропонувала застрахувати кредитний ліміт. Діючи за вказівкою невідомих осіб, з метою збільшення кредитного ліміту, вона увійшла в додаток Приват24, подала заявку на збільшення кредитного ліміту через свій номер телефону, самостійно перерахувала на продиктований невідомою особою рахунок грошові кошти, будучи впевненою, що цей рахунок належить їй.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розпорядження, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Пунктами 1.15, 1.23, 1.24, 1.32 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначені умови, за яких рух коштів вважається неналежним (неправомірним) переказом, а саме: ініціатором такого переказу має бути особа, яка не є платником, тобто якій не належить рахунок, з якого ініціюється платіж (неналежний платник), а кошти мають бути списані з рахунку неналежного платника помилково або неправомірно та зараховані на рахунок неналежного отримувача, тобто особи, яка не має законних підстав на одержання переказу.

Ініціювання переказу коштів може здійснюватися шляхом використання держателем електронного платіжного засобу (статті 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналіз вказаних положень актів цивільного законодавства дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу.

Судом встановлено, що всі оспорювані фінансові операції з грошовими коштами позивачки на рахунках Банку здійснено нею особисто за допомогою системи інтернет-банкінгу «Приват24».

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, система «Приват 24», у тому числі мобільна версія, це система призначена для управління банківськими рахунками Клієнта цілодобово в режимі реального часу через мережу Інтернет.

Як вбачається, з матеріалів справи при зверненні з позовними вимогами, позивач стверджувала, що 07.03.2024 р. о 11:25 годин їй зателефонували невідомі особи, які представились працівниками АТ КБ «Приватбанк», та списали належні їй грошові кошти у сумі 62964 грн. з її банківської картки № НОМЕР_1 .

Проте, викладені позивачкою обставини не відповідають фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні відтворено аудіозапис розмови ОСОБА_1 з call center АТ КБ "ПриватБанк" та службою безпеки банку. Із змісту цієї розмови вбачається, що за вказівкою невідомих осіб, які представилися працівниками АТ КБ "Приватбанк", позивачка самостійно увійшла в додаток Приват24, подала заявку на збільшення кредитного ліміту та перерахувала грошові кошти на зазначений особами рахунок. При цьому після отримання смс - повідомлення від Банку про підтвердження транзакціі переведення - підтвердила переведення коштів на вказаний нею рахунок.

Судом встановлено, що змін облікового запису Приват24 користувача ОСОБА_1 не виявлено, вхід в акаунт Приват24 клієнтки відбувся з її типового пристрою, вхід з інших пристроїв не виявлено, змін фінансового номеру телефону клієнтки не виявлено, змін коду до картки № НОМЕР_1 не виявлено.

З матеріалів справи вбачається, що операції з переказу спірних коштів здійснені особисто позивачкою в Приват24, з використанням реквізитів платіжної картки, її фінансового номеру телефону, логіну та паролю. Кожний переказ підтверджений нею особисто за допомогою СМС-повідомлення з унікальним одноразовим кодом, який направлявся банком на фінансовий телефон позивачки з метою підтвердження наміру перерахування грошових коштів на інший картковий рахунок.

Таким чином, відповідно до п.п. 1.15, 1.23, 1.24, 1.32 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» списання (переведення) Банком коштів вважається правомірним переказом, оскільки ініціатором такого переказу є особа, якій належить рахунок.

Таким чином, позивачка на свій розсуд розпорядилась належними їй грошовими коштами і у Банку не було правових підстав для відмови у здійсненні транзакції.

Отже позивачкою не доведено, що списання коштів з її карткового рахунку відбулось без вчинення нею дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за картками, оскільки з вищевикладеного вбачається, що позивачка своїми діями самостійно перерахувала грошові кошти на зазначений невідомою особою рахунок.

Вина АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у здійсненні транзакцій (переказ грошових коштів) за відсутності розпоряджень власника не доведена, а тому відсутні підстави для відновлення карткового рахунку позивачки на дату та час вчинення нею транзакцій перерахунку грошових коштів на інший рахунок.

Звертаючись до суду з позовом, в обґрунтування своїх вимог позивачка посилалась на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду. Проте, обставини цієї справи є відмінними від тих, на які посилається позивачка.

Зокрема, у Постанові Верховного Суду у справі №552/2819/16 ц від 08.02.2016 р., Постанові Верховного Суду України № 6-71цс15 від 13.05.2015 р. міститься правовий висновок, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`влення користувачем або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача. При здійсненні переказу за заявкою користувача ОСОБА_1 через «Приват24» Банк здійснив електронну ідентифікацію, перевіривши інформацією щодо карткового рахунку (номеру картки та ПІН-коду до картки), а також інформацію щодо логіну та паролю входу в акаунт Приват24 та пересвідчився в намерах користувача, надіславши смс-повідомлення з кодами. Таким чином, відбулася ідентифікація, як платіжного засобу, так і його держателя.

В Постанові Верховного Суду №127/23497/15-ц від 14.02.2018 р. досліджені обставини, коли користувач вчинив дії, які сприяли втраті, незаконному використанню сторонніми особами персонального ідентифікаційного номеру (коду) та мали змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою.

У справі, що розглядається, користувач банківських послуг - позивачка ОСОБА_1 здійснювала банківські транзакції самостійно, не передаючи ідентифікаційні номери стороннім особам.

У справі №691/699/16ц від 20.06.2018 р., у справі №766/19614/ 18 ц від 26.08.2020 р. та у справі Верховного Суду України №6-71цс15 від 13.05.2015 р. міститься правовий висновок щодо недоведеності Банком вчинення користувачем банківських послуг дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персональних ідентифікаційних даних сторонніми особами. Обставини справи за позовом ОСОБА_1 є відмінними від тих, які були досліджені касаційним судом.

В Постанові Верховного Суду у справі №537/3312/16ц від 03.07.2019 р. міститься правовий висновок, що: «Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку позивача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію ».

Дослідивши Постанови Верховного Суду, на які посилається позивачка, видно, що всі вони стосуються тих обставин, коли Банк здійснив транзакцію без ідентифікації користувача або платіжного засобу, коли мала місце втрата користувачем ідентифікаційних номерів або заволодіння такими номерами сторонніми особами, мало місце введення вихідних даних сторонніми особами тощо. У вказаних справах мало місце ініціювання транзакції сторонніми особами (без участі користувача банківських послуг) за ідентифікаційними кодами користувача.

У справі, яка розглядається, позивачка ОСОБА_1 за своїм особистим вибором самостійно увійшла в додаток Приват24, подала заявку на збільшення кредитного ліміту та перерахувала грошові кошти на інший рахунок. При цьому, після отримання смс - повідомлення від Банку про підтвердження транзакціі - підтвердила переведення коштів на вказаний нею рахунок. При цьому, вхід в банківську систему був здійснений нею особисто з її фінансового номеру телефону, за обраним нею логіном, паролем, з подальшим підтвердженням свого наміру (перевести кошти).

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до АТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживача залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 )

Відповідач: АТ КБ «ПриватБанк» (місцезнаходження 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, ЄДРПОУ 1436570)

Повний текст рішення виготовлений 04.12.2024 р.

Суддя А.О. Сільман