Справа № 697/302/24
Провадження № 2/697/323/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Канів, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , відповідач) про розірвання шлюбу.

Свій позов мотивує тим, що сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області України, актовий запис № 28.

Від шлюбу позивач та відповідач мають спільних неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Сумісним подружнім життям з відповідачем проживали до грудня 2023 року. Причиною припинення шлюбних відносин є те, що при вирішенні різних сімейних питань з відповідачем не проходять до згоди, позивач є нещасливим у цьому шлюбі через те, що відповідачка зловживає спиртними напоями, зраджує, останній час мешкає окремо від позивача та дітей з іншим чоловіком.

На цій підставі між сторонами виникають непорозуміння, сварки, зникло почуття кохання та поваги один до одного. Позивач та відповідач спільно не проживають, тому вважає, що подальше збереження цього шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача.

За цих обставин позивач вважає, що зберігати сім`ю та сімейні відносини з відповідачем неможливо.

Шлюбні відносини між сторонами припинилися. Шлюб носить формальний характер. Вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 11 СК України не виправить стану їх шлюбних відносин. Просить шлюб розірвати.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов підтримує повністю та просить задовольнити. Категорично заперечує щодо надання строку на примирення у зв`язку з тим, що відповідач перебуває за кордоном, з дітьми не спілкується, не бере участі у вихованні та утриманні дітей. 03.11.2024 відповідач приїхала з Чехії на 2 тижні, проживала у свого співмешканця ОСОБА_7 . За час перебування в Україні ОСОБА_2 не зробила жодної спроби для примирення з ним. З дітьми спілкувалась 2 рази. Крім того зазначає, що вони з відповідачкою не проживають разом близько року, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть (а.с.43).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, свої інтереси уповноважила представляти адвоката Бовшика М.Ю.

Представник відповідача адвокат Бовшик М.Ю. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву з проханням розглянути справу без участі відповідача та її представника, в задоволенні позову просив відмовити так як доказів припинення шлюбних стосунків не надано. Вважає, що позов є придуманим, факти в позовній заяві викладені лише для уникнення мобілізації, тому питання проживання дітей разом з батьком на даний час вирішувати не будуть. Навіть факт окремого проживання в помешканні де проживають діти та чоловік не підтверджено (а.с.42).

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 16.11.2007 у виконкомі Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області України, актовий запис № 28. Прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_9 » (а.с.3).

Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 (а.с.4, 5, 6, 7).

Відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: 4) надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18, надання строку для примирення подружжя є лише правом суду, а не його обов`язком.

Згідно зі статтею 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зазначено, що тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Наявність наміру для примирення лише в одного подружжя без згоди на це іншого подружжя не є правовою підставою для надання строку для примирення.

Під час судового засідання 31.10.2024 представник відповідача адвокат Бовшик М.Ю. висловив позицію ОСОБА_2 щодо надання сторонам терміну для примирення.

Відповідач ОСОБА_1 категорично заперечував щодо задоволення заявленого клопотання.

Для вирішення дійсного наміру сторін щодо примирення та з метою зберегти шлюб судом було відкладено розгляд справи та визнано явку сторін в судове засідання обов`язковою, проте сторони в судове засідання не з`явилися.

Крім того, провадження в справі відкрито 30.07.2024. 10.09.2024 відповідач особисто подала до суду заяву з проханням відкласти розгляд справи. Однак примирення між сторонами не відбулось, розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями представника відповідача у зв`язку з наданням сторонам часу для примирення, ознаки примирення між сторонами відсутні, доказів щодо дій, спрямованих на примирення відповідачем не надано.

Також, згідно письмових пояснень, позивач категорично заперечує щодо надання строку на примирення та вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки він існує формально, сторони не проживають разом і не ведуть спільне господарство.

Таким чином, з огляду на те, що позивач категорично заперечує проти надання строку на примирення та вважає збереження шлюбу неможливим, суд дійшов висновку, що надання подружжю строку для примирення, всупереч бажанню позивача, буде суперечити закону та моральним засадам суспільства, оскільки суд не може примушувати одного з подружжя вчиняти дії, направлені на примирення з іншим, а тому відсутні підстави для надання строку для примирення.

Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України), позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 369/7035/18, провадження № 61-1658св20, примушування одного з подружжя до перебування у шлюбі, який проти цього заперечує, порушуватиме його законні права та інтереси і суперечитиме вимогам закону.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо та втратили один до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми.

З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо посилання представника відповідача у заяві щодо недоцільності вирішення питання місця проживання дітей, суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 у свої позовній заяві не ставить таких вимог, а тому вирішення даного питання є недоцільним, оскільки виходить за межі позовних вимог.

Оцінюючи всі зібрані по справі докази, а також те, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач категорично не має наміру зберігати шлюб, він носить формальний характер і відновити подружні стосунки неможливо, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 104, 110 Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16.11.2007 у Виконкомі Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області України, актовий запис № 28 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_10 ) залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_9 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Головуючий Б . К . Скирда