Справа № 191/3087/24
Провадження № 2/191/1024/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Силкіної О.Г.

розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Наконечна Тетяна Миколаївна, до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про визнання права власності на гараж, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, в інтересах якого діє адвокат Наконечна Тетяна Миколаївна, звернувся до суду з позовом до Синельниківської міської ради про визнання права власності на гараж, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно архівного витягу з рішення №335 виконавчого комітету Синельниківської міської Ради народних депутатів від 13 серпня 1992 року будівництво індивідуальних гаражів на відведених сесією міської Ради народних депутатів №14 від 24.07.1992 р. земельних ділянках громадянам міста в районі СТО ОСОБА_1 , що мешкає по АДРЕСА_1 , гараж, розміром 6,00x4,00 . Рішенням виконавчого комітету №448 від 22 грудня 2021 року гаражу Г-1 з оглядовою ямою№1 та погребом № НОМЕР_1 , що збудований ОСОБА_1 , згідно з рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради народних від 13 серпня 1992 року №335, присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 . Даний факт також підтверджується витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 22 грудня 2021 року, відповідно до рішення Синельниківської міської ради № 372-16/VIII від 18 лютого 2022 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для обслуговування гаражу ОСОБА_1 . Згідно з витягом Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16 лютого 2023 року №НВ-023 земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , присвоєно кадастровий номер 121300000:01:570:0004, площа 0,0031 га. Відповідно до технічного паспорту від 17 квітня 2024 року Гараж «Г», 1992 року побудови, загальною площею 27,2 кв. м., з погрібом «пг» та оглядовою ямою № НОМЕР_2 , розташований: АДРЕСА_2 . Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Просить визнати за ним право власності на цегляний гараж «Г», 1992 року забудови, загальною площею 27,2 кв.м., з погрібом «пг» та оглядовою ямою № НОМЕР_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача ОСОБА_2 до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного.

Відповідно до архівного витягу з рішення №335 виконкому Синельниківської міської Ради народних депутатів від 13 серпня 1992 року ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво гаражу в районі СТО, розміром 6,00x4,00.

З рішення виконавчого комітету №448 від 22 грудня 2021 року вбачається, що гаражу Г-1 з оглядовою ямою №1 та погребом № НОМЕР_1 , що збудований ОСОБА_1 , згідно з рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради народних від 13 серпня 1992 року №335, присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 .

Даний факт також підтверджується витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 22 грудня 2021 року, відповідно до рішення Синельниківської міської ради № 372-16/VIII від 18 лютого 2022 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для обслуговування гаражу ОСОБА_1 .

Згідно з витягом Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16 лютого 2023 року №НВ-023 земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , присвоєно кадастровий номер 121300000:01:570:0004, площа 0,0031 га.

Відповідно до технічного паспорту від 17 квітня 2024 року Гараж «Г», 1992 року побудови, загальною площею 27,2 кв. м., з погрібом «пг» та оглядовою ямою № НОМЕР_2 , розташований: АДРЕСА_2 .

Згідно з ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 право власності та інші речові права на нерухоме майно набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12).

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч. 1,2 ст.3 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 499 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність) вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року»).

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

У зв`язку з набранням чинності з 01 січня 2016 року нової редакції Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та нового Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у листі від 16 січня 2016 року №308/8/32-16 на сьогодні не передбачено видачу свідоцтв про право власності на нерухоме майно на відміну від законодавства, що діяло до 01 січня 2016 року.

При цьому порядком ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно, затвердженим постановою КМУ від 26 жовтня 2011 року №1141, передбачено, що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в обов`язковому порядку вноситься відомості про підставу для виникнення права власності.

У випадках приведення державної реєстрації права власності з видачею відповідного свідоцтва до 01 січня 2016 року саме відомості про видане свідоцтво вносилися до відомостей про підставу для виникнення права власності.

Водночас, на сьогодні, як і до 01 січня 2016 року, для проведення державної реєстрації прав безумовно подаються документи, на підставі яких така реєстрація проводиться. Так, за загальним правилом для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків надання відомостей про кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинки).

Відповідно до додатку 3 «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Враховуючи, що спірний гараж був побудований позивачем на призначеній для будівництва земельній ділянці, тобто не є самочинно збудованим, оформлений технічним паспортом із зазначенням адреси нерухомого майна, суд доходить висновку, що неможливість державної реєстрації права власності на гараж є порушенням конституційних прав позивача, а тому вважає необхідним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове, Дніпропетровської області, РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на цегляний гараж «Г», 1992 року забудови, загальною площею 27,2 кв.м., з підвалом «пд» та оглядовою ямою, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. В. Прижигалінська