РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/4636/24

провадження у справі № 2/0285/1540/24

28 листопада 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючої судді Михайловської А.В.,

за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,

сторони у справі:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Смарт Пей", представник позивача Рудзей Ю.В.,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Смарт Пей" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

06.09.2024 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з останньої на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Смарт Пей"заборгованість за кредитним договором у сумі 26 149,22 грн, а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що між акціонерним товариством ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК ( надалі АТ ПУМБ) та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 901 від 14.06.2018 року. На підставі кредитного договору позичальнику надано грошові кошти в якості кредиту у сумі 18 900,00 грн на умовах строковості, поворотності та оплатності. Розмір процентної ставки складав 12 % річних, розмір комісії за користування кредитом 3,34. Відповідач довготривало не виконувала належним чином свої кредитні зобов`язання перед банком та її заборгованість становить станом на 07.05.2024 року у розмірі 26 149,22 грн.

08.05.2021 року між АТ ПУМБ та ТОВ Фінансова компанія ФІНАКО укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) №1, за яким останнє отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників банку, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача ОСОБА_1

16.07.2024 року між ТОВ Фінансова компанія ФІНАКО та ТОВ Фінансова компанія Смарт Пей укладено Договір факторингу №1 , за яким позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 26 149,22 грн.

Незважаючи на письмову вимогу про погашення кредитної заборгованості, відповідач борг не погасила. Тому змушені звернутися до суду.

16.09.2024 року прийнято до розгляду судом даний позов, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання представник позивача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заявив письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, наполягає на задоволенні позову.

Відповідач у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

За таких обставин у відповідності до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 14.06.2018 року відповідач ОСОБА_2 підписала Заяву № 901 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, чим беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію ПАТ ПУМБ на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписання цієї заяви підтверджує свою згоду на укладання Договору страхування на зазначених умовах : цільове призначення а) загальні споживчі цілі, б) оплата Договору страхування, в) сплата разової комісії Банку; сума 18 900,00 грн; строк - 24 місяців; розмір комісії - 3,35%; розмір процентної ставки 12,00 % річних; разова комісія % та/або 0,00 %+300,00.

Дана Заява також містить заявку позичальника на відкриття розрахункового рахунку для отримання кредиту та Заяву про приєднання до Договору страхування №901.

Позичальник підтвердила, що підписанням даної Заяви підтвердила отримання відповідної платіжної картки в ПАТ ПУМБ.

08.05.2024 року між АТ ПУМБ(цедент) та ТОВ Фінансова компанія ФІНАКО(цесіонарій) укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії) № 1, за умовами якого цедент зобов`язався передати (відступити) цесіонарію в повному обсязі Права вимоги до Кредитними угодами, зазначеними у підписаному сторонами Реєстрі Боржників, а цесіонарій зобов`язався прийняти та оплатити Права вимоги за вказаними Кредитними угодами в порядку та розмірі, передбаченому Договором. Додатками до даного договору вказано також Реєстр Боржників.

16.07.2024 року між ТОВ Фінансова компанія ФІНАКО(клієнт) та позивачем (фактор) було укладено Договір факторингу № 2, за умовами якого клієнт зобов`язався передати (відступити) фактору в повному обсязі Права вимоги до Кредитними угодами, зазначеними у підписаному сторонами Реєстрі Боржників, а фактор зобов`язався прийняти та оплатити Права вимоги за вказаними Кредитними угодами в порядку та розмірі, передбаченому Договором. Зазначено, що права вимоги, що відступаються є ідентичними тим правам вимоги, які набуті первісним кредитором на підставі договору відступлення прав вимоги (цесії) №1 від 08.05.2024 року, укладеним з АТ ПУМБ.

Матеріали справи містять відповідний Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу №2 від 16.07.2024 року, зокрема про передачу прав вимоги до боржника ОСОБА_1 в загальній сумі 26 149,22 грн.

Про відступлення прав вимоги позивач повідомляв відповідача шляхом надіслання відповідної письмової вимоги 22.07.2024 року, у якій вказав про наявність простроченої заборгованості у розмірі 35 599,22 грн.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

За вимогами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Аналіз вказаних норм свідчить, що істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Відповідно до п. 5 ч. 3 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру ( постанова від 23 жовтня 2024 року у справі № 753/25081/21 провадження № 61-8693св24 Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ).

Таким чином судом встановлено, що між АТ ПУМБ та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір 14.06.2018 року на умовах, погоджених сторонами.

Також, 08.05.2024 року між АТ ПУМБ(цедент) та ТОВ Фінансова компанія ФІНАКО(цесіонарій) укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії) № 1, за умовами якого цедент зобов`язався передати (відступити цесіонарію в повному обсязі Права вимоги до Кредитними угодами, зазначеними у підписаному сторонами Реєстрі Боржників, а цесіонарій зобов`язався прийняти та оплатити Права вимоги за вказаними Кредитними угодами в порядку та розмірі, передбаченому Договором. Натомість матеріали справи не містять та позивачем не надано суду відповідного Реєстру боржників, підписаного сторонами, відповідно до якого до ТОВ Фінансова компанія ФІНАКО перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 14.06.2018 року. Так у матеріалах справи міститься лише шаблонний Реєстр боржників без ідентифікуючих ознак.

Отже встановлено, що станом на момент укладення договору факторингу між ТОВ Фінансова компанія ФІНАКО та позивачем, між АТ ПУМБ та ТОВ Фінансова компанія ФІНАКО не було складено та підписано відповідного Реєстру боржників щодо передачі прав вимоги до відповідача ОСОБА_1 ..

Оскільки ТОВ Фінансова компанія ФІНАКО право вимоги відносно боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не було передане цим Товариством на підставі Договору факторингу №2 від 16.07.2024 року позивачу .

Отже, невиконанням умов Кредитного договору, укладеним між АТ ПУМБ та відповідачем ОСОБА_1 не порушуються права і законні інтереси позивача, тому останнє не має права вимагати від відповідача сплати заборгованості за вказаним вище кредитним договором.

За таких обставин, представником позивача не доведено та судом не встановлено беззаперечного факту порушення відповідачем прав позивача ТОВ Фінансова компанія Смарт Пей. У зв`язку з відсутністю необхідних доказів, суд позбавлений можливості впевнитись у законності права вимоги позивача до відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 10, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Смарт Пей" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Смарт Пей" ( , місцезнаходження - м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корп. А, оф. 303 ),

відповідач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 ) .

Дата складення повного судового рішення 03.12.2024 року.

Суддя А.В.Михайловська