Справа № 298/436/24
Номер провадження 2/298/58/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 листопада 2024 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:

судді Зизич В.В.,

секретар судового засідання Коваль А.Ю.,

номер справи 298/436/24,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Великий Березний в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Зарічний Іван Ярославович, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Зарічний Іван Ярославович, звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначається, що 11 грудня 2020 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 53150 гривень та зобов`язувався повернути до 01.02.2021. На підтвердження укладення договору позики та передачі грошових коштів відповідач власноручно написав розписку та передав її позивачу разом з копією паспорта.

Посилається, що протягом встановленого строку відповідач грошові кошти не повернув, на численні телефонні дзвінки та шляхом особистих зустрічей повідомляв, що в нього відсутні грошові кошти, однак зобов`язується віддати. Оскільки відповідач не повернув грошові кошти в сумі 53150 гривень в строк встановлений в розписці, то прострочення наступило з 02.02.2021 - наступний день після кінцевої дати.

З урахуванням наведеного, з посиланням на норми ст.ст. 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 53150 гривень основного боргу, 23644,07 гривень інфляційних втрат, 4804,90 гривень 3 відсотки річних, 1211,20 грн. судового збору, 15000 грн. витрат на правничу допомогу, зазначаючи, що згідно укладеного договору про надання правової допомоги оплата замовником здійснюється протягом 5 днів після прийняття судом рішення в справі.

Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 26 лютого 2024 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про час, місце та дату розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. 29 листопада 2024 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі. У поданій заяві просить проводити розгляд справи без участі позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Зарічного І.Я., позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують проти прийняття заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не подав, відзив на позовну заяву не надав.

Судом надіслане повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання відповідача, що встановлена в порядку передбаченому ч. 6 ст. 187 ЦПК України, однак поштова кореспонденція повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», іншої адреси відповідача суду не повідомлено. В силу приписів п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України така поштова кореспонденція вважається врученою належним чином.

Неявка учасників справи, які були належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З долученої до позову копії розписки судом встановлено, що ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 53150 грн. та зобов`язується повернути до 1.02.2021. Вказана розписка містить дату написання такої, а саме 11.12.2020, короткий підпис, прізвище та ініціали ОСОБА_2 .

Заперечень щодо достовірності такої розписки відповідачем висловлено не було.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, слід виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Тому у справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Наявна у матеріалах справи розписка є борговою, позаяк у ній чітко зазначено про одержання ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 53150 гривень у борг та обов`язок повернути такі кошти в строк до 1 лютого 2021 року.

Оскільки відповідач грошові кошти отримані в борг не повернув, то позивач вправі ставити питання про стягнення боргу у розмірі 53150 гривень у судовому порядку.

Стосовно вимог позову про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, то з цього приводу слід зазначити наступне.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини першої статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Отже, з наведених норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки зобов`язання за договором позики є грошовим, то у зв`язку зі простроченням виконання відповідачем такого зобов`язання, позивач управі ставити питання про стягнення з відповідача сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

У позовній заяві наведено розрахунок позивача 3% річних. При цьому, як слідує з даного розрахунку, позивач скориставшись диспозитивним правом, нараховує 3 % річних на суму боргу 53150 гривень та ставить питання про стягнення такої суми. Суд бере до уваги такий розрахунок, який є правильним.

А отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 4804,90 грн.

Суд також погоджується із долученим до позовної заяви розрахунком інфляційних втрат на суму 23644,07 грн. з огляду на таке.

Так, згідно даних Державної служби статистки України за період з 01.02.2021 по 06.02.2024 встановлено наступні індекси інфляції: лютий 2021 року 101,00; березень 2021 року 101,70; квітень 2021 року - 100,70 ; травень 2021 року 101,30; червень 2021 року 100,20; липень 2021 року 100,10; серпень 2021 року 99,80; вересень 2021 року 101,20; жовтень 2021 року - 100,90; листопад 2021 року 100,80; грудень 2021 року 100,60; січень 2022 року 101,30; лютий 2022 року 101,60; березень 2022 року 104,50; квітень 2022 року 103,10; травень 2022 року 102,70; червень 2022 року 103,10; липень 2022 року 100,70; серпень 2022 року 101,10; вересень 2022 року 101,90; жовтень 2022 року 102,50; листопад 2022 року 100,70; грудень 2022 року 100,70; січень 2023 року 100,80; лютий 2023 року 100,70; березень 2023 року 101,50; квітень 2023 року 100,20; травень 2023 року 100,50; червень 2023 року 100,80; липень 2023 року 99,40; серпень 2023 року 98,60; вересень 2023 року 100,50; жовтень 2023 року 100,80; листопад 2023 року 100,50; грудень 2023 року 100,70.

Розрахунок здійснюється за формулою: ІІс = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

IIc (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) х (102,50:100) х (100,70:100) х (100,70:100) х (100,80:100) х (100,70:100) х (101,50:100) х (100,20:100) х (100,50:100) х (100,8:100) х (99,40:100) х (98,60:100) х (100,50:100) х (100,80:100) х (100,50:100) х (100,70:100) = 1.44485543.

Отже інфляційні втрати становлять 53150,00 x 1.44485543 - 53150,00 = 23644,07 грн., і таку суму інфляційних втрат слід стягнути з відповідача.

Відтак загальна сума боргу становитиме 81598 (вісімдесят одну тисячу п`ятсот дев`яносто вісім) гривень 97 копійок, з яких 53150 (п`ятдесят три тисячі сто п`ятдесят) гривень основна сума боргу; 23644 (двадцять три тисячі шістсот сорок чотири) гривні 07 копійок інфляційних втрат; 4804 (чотири тисячі вісімсот чотири) гривні 90 копійок три відсотки річних.

Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених обставин, суд приходить висновку про те, що відповідач, отримавши грошові кошти в борг, обов`язку по їх поверненню не виконав, тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю.

Судом зауважується, що відповідачем у встановленому процесуальному порядку не спростовано належними та допустимими доказами, що сума заборгованості перед позивачем є іншою, ніж та, що визначена позивачем; не надано будь-яких відомостей щодо погашення боргу.

При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним на підтвердження заявлених вимог, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів, які, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, та не спростовані відповідачем.

Відтак позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211 гривень 20 копійок судового збору, сплаченого ним при поданні позову згідно квитанції від 7 лютого 2024 року.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 142, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Зарічний Іван Ярославович, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу81598 (вісімдесят одну тисячу п`ятсот дев`яносто вісім) гривень 97 копійок, з яких 53150 (п`ятдесят три тисячі сто п`ятдесят) гривень основна сума боргу; 23644 (двадцять три тисячі шістсот сорок чотири) гривні 07 копійок інфляційних втрат; 4804 (чотири тисячі вісімсот чотири) гривні 90 копійок три відсотки річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Великоберезнянським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 29 листопада 2024 року.

Суддя Зизич В.В.