Справа № 713/3508/24
Провадження №2/713/631/24
УХВАЛА

іменем України

04.12.2024 м. Вижниця

Вижницьким районним судом Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип`юка І.В., з участю секретарки судових засідань Паучек Є.В., в залі суду в м. Вижниця в порядку спрощеного позовного провадження проведено відкрите судове засідання у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Представник Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» адвокат Прохоренко Валерій Петрович, юридична адреса: м. Київ, Куренівський провулок, 19/5, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором без № від 17.05.2018 року в сумі 44914,73 грн з підстав невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

У судове засідання представник позивача не з`явився. До початку судового засідання представник ОСОБА_2 надіслала через систему «Електронний суд» заяву, просила справу розглядати за відсутності їх представника та задовольнити позов у повному обсязі. Щодо винесення заочного рішення не заперечує.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, належно повідомлений про день, час та місце судового розгляду прави по суті, про що є відомості в матеріалах справи. Надіслав через систему «Електронний суд» заяву, просив зупинити провадження по справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України у зв`язку з перебування у складі ЗСУ.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання відповідача про зупинення судового провадження задоволенню не підлягає з таких підстав.

Указом Президента України №64/20211 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє на даний час.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно зі статтею 1 ЗУ «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням.

Відповідно до п.12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Результат аналізу п.12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.11.2022 року у справі №753/19628/17 (провадження №61-9218св22), від 29.03.2023 року у справі №756/3462/20 (провадження №61-7918св22).

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з чч.1 та 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

На підтвердження викладених у заяві підстав для зупинення провадження по справі відповідач надав копії: довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №521 від 04.10.2024 року, довідки Центру спеціального призначення Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) №3718 від 02.10.2024 року та посвідчення серії НОМЕР_2 від 24.10.2023 року.

Аналізуючи надані відповідачем докази суд дійшов висновку, що вони не містять достовірних відомостей на підтвердження того, що відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки він не надав наказ по особовому складу.

Тобто надані довідки не є належними доказами, достатніми для зупинення провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14.02.2024 року по справі №466/8799/22.

Крім того відповідачем не надано доказів того, що військова частина НОМЕР_1 переведена на воєнний стан та не перебуває у зоні постійної дислокації, а ОСОБА_1 знаходиться у зоні бойових дій та виконує бойові завдання.

Подібний висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 09.11.2022 року у справі №753/19628/17.

Суд звертає увагу, що прецедентна практика Верховного Суду вимагає від сторін надання доказів залучення особи до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на військовий стан тощо.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини та норми процесуального закону, суд дійшов висновку про відсутність визначених п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України підстав для задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.183, 247, 251, 253, 258-260, 353 ЦПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Іван ПИЛИП`ЮК