КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/1165/24 Головуючий у суді І інстанції Трусова Т.О.
Провадження № 22-з/824/1711/2024 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(д о д а т к о в а)

11 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Єремова Михайла Сергійовича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Євтушок Ірина Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Солонько Микола Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Євтушок І.О., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Солонько М.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 15 грудня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушок І.О., зареєстрований у реєстрі за № 1116, про звернення стягнення на належний ОСОБА_1 автомобіль марки «RENAULT», модель «SCENIC», шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2014 року випуску, тип - легковий седан-В, колір - сірий, державний номер НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 816,80 грн.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 серпня 2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, відповідач звернувся з апеляційними скаргами.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду мі. Києва від 06 червня 2024 року та додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 серпня 2024 року у даній справі залишено без змін.

11 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Єремов М.С. надіслав до апеляційного суду заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 грн, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування заяви зазначив, що 25 грудня 2023 року між адвокатом Єремовим М.С. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 21 травня 2019 року серія РН № 1630) та позивачем було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 66.

У першій заяві по суті в суді апеляційної інстанції (відзиві на апеляційну скаргу) представник позивача повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, становить 20 000 грн та, керуючись частиною восьмою статті 141 ЦПК України, зазначив, що всі необхідні докази понесення витрат на професійну правничу допомогубудуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

За результатом наданих послуг, конкретний (кінцевий) розмір витрат на правову допомогу, види правової допомоги в суді апеляційної інстанції сторони зафіксували в акті приймання-передачі наданих послуг від 08 листопада 2024 року, що є додатком до договору і підтвердженням факту наданих послуг.

Цим актом сторони погодили, що загальна вартість наданих послуг (гонорар) становить фіксовану суму у розмірі 30 000 грн, яку клієнт зобов`язаний сплатити на користь адвоката до 31 грудня 2024 року. На дату складення цього акту клієнтом сплачено на користь адвоката 15 000 грн.

З огляду на викладене, витрати на правничу (правову) допомогу, які понесені та мають бути понесені позивачем в суді апеляційної інстанції підлягають стягненню з відповідача на підставі статей 137, 141 ЦПК України.

ОСОБА_2 надіслав до суду апеляційної інстанції клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу адвоката, вважаючи, що відшкодування таких судових витрат у цій справі можливе в сумі не більше3 000 грн.

Обґрунтовуючи зазначене клопотання, зазначив, що договір № 66 про надання правової (правничої) допомоги від 25 грудня 2023 року не містить умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни адвокатських послуг. В акті приймання-передачі наданих послуг від 08 листопада 2024 року не зазначено детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата). Також не надано суду і саму квитанцію про сплату (перерахування) адвокату коштів за надану правову допомогу.

Вважає, що розмір цін за послуги адвоката, а саме участь в одному судовому засіданні в режимі відеоконференції, є неспівмірним та значно перевищує ціни за надання юридичних послуг у м. Києві та Київській області. Доказів сплати заявленої суми на рахунок адвоката надано не було, а це означає що дана сума є надуманою та такою, що направлена на незаконне збагачення адвоката.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, проведеному в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Єремов М.С. підтримав подану заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у заявленому розмірі.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Плачинда К.О. в судовому засіданні заперечував проти пред`явлених вимог щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, просив зменшити розмір цих судових витрат до 3 000 грн.

Інші учасники справи у призначене судове засідання не з`явилися, про розгляд справи за поданою заявою повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності тих учасників процесу, які не з`явилися в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін в судовому засіданні, дослідивши обставини справи та матеріализаяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що вказану заяву слід частково задовольнити з таких підстав.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Статтею 270 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, однією з яких є невирішення питання про судові витрати разом з ухваленням судового рішення у справі (пункт 3 частини першої вказаної статті).

За загальним правилом, у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі, процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань, зокрема, розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.

Вказаний висновок викладено у постанові (додатковій) Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 447/3950/21.

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року, який є першою заявою позивача по суті спору на стадії апеляційного провадження у справі, представник ОСОБА_1 - адвокат Єремов М.С. заявив вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, який становив 20 000 грн, та на підставі частини восьмої статті 141 ЦПК України зазначив про намір подати всі необхідні докази (в тому числі акти наданих послуг, рахунки-фактури) на підтвердження понесення витрат на правову допомогупротягом п`яти днів після ухвалення судового рішення апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду мі. Києва від 06 червня 2024 року та додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 серпня 2024 року у даній справі залишено без змін.

11 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Єремов М.С. надіслав до апеляційного суду заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 грн та до якої долучив, зокрема: акт приймання-передачі наданих послуг від 08 листопада 2024 року за договором про надання правової (правничої) допомоги № 66 від 25 грудня 2023 року; рахунок-фактуру від 08 листопада 2024 року (т. 3, а.с. 4-8).

Відповідно до частини першої, другої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За приписами частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (частини перша, третя статті 134 ЦПК України).

Відповідно до положень частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У частині другій статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Можливість подання сторонами доказів у підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.

Зокрема, докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, відповідно подаються до закінчення судових дебатів під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляцією за умови, що до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції сторона зробила про це відповідну заяву.

Викладене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 278/1396/19.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

У постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 03 березня 2021 року у справі № 640/18964/17 звернуто увагу на те, що при обчисленні гонорару слід керуватися, зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19 зазначено, що «(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"); (2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; (3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; (4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; (5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; (6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.

Ураховуючи вимоги частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, правнича допомога ОСОБА_1 у даній справі в суді апеляційної інстанції надавалася адвокатом Єремовим М.С. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 21 травня 2019 року серія РН № 1630) на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 66від 25 грудня 2023 року.

Відповідно до пунктів 3.2, 3.4 - 3.6 договору гонорар (винагорода адвоката) складається із суми вартості послуг, тарифи (розмір) яких узгоджені сторонами та зазначені в додатках (додаткових договорах) до цього договору. Факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг (про надання правової допомоги). Гонорар сплачується не пізніше трьох робочих днів з дати виставлення адвокатом рахунку-фактури. Сторони погодили можливість авансування (попередньої оплати) за цим договором. У разі здійснення клієнтом авансування (попередньої оплати) конкретний розмір витрат на правову допомогу, види правової допомоги фіксуються у акті наданих послуг (про надання правової допомоги).

Порядок обчислення адвокатського гонорару, види, вартість і кінцевий розмір витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції позивач та його представник зафіксували в акті приймання-передачі наданих послуг від 08 листопада 2024 року, що є додатком до договору № 66від 25 грудня 2023 року.

Так, сторони погодили вказаним актом, що загальна вартість послуг (гонорар) за вказані в цьому акті послуги становить фіксовану суму у розмірі 30 000 грн, яку клієнт зобов`язаний сплатити на користь адвоката до 31 грудня 2024 року. На дату складення цього акту клієнтом сплачено на користь адвоката 15 000 грн.

Підписанням цього акту клієнт підтверджує факт належного отримання послуг, а також відсутність у нього претензій до адвоката стосовно отриманих від нього послуг, вказаних в акті.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (адміністративне провадження № К/9901/27657/20) зазначено, що розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд звернув увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

Факт надання правової (правничої) допомоги ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції у цій справі адвокатом Єремовим М.С. на підставі договору № 66від 25 грудня 2023 рокупідтверджується матеріалами справи, а саме: відзивом на апеляційну скаргу на основне рішення суду; протоколом судового засідання від 06 листопада 2024 року; актом приймання-передачі наданих послуг від 08 листопада 2024 року, що є додатком до вказаного договору про надання правової (правничої) допомоги.

Зважаючи на викладене, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази та досягнуті домовленості між позивачем та адвокатом Єремовим М.С. у розрізі вимог статей 89, 137, 141 ЦПК України, колегія суддів вважає доведеним факт понесення ОСОБА_1 витрат за надання професійної правничої допомоги під час перегляду даної справи в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів враховує, що за змістом висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19, на якій ґрунтуються доводи представника відповідача, у разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18 та від 03 жовтня 2022 року у справі № 569/4771/19.

Водночас слід врахувати, що позивач та його уповноважений представник в акті приймання-передачі наданих послуг від 08 листопада 2024 року визначили, що вартість послуг (гонорар) за надані послуги становить фіксовану суму у розмірі 30 000 грн, яку клієнт зобов`язаний сплатити на користь адвоката до 31 грудня 2024 року.

Упостанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського судувід 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Вказана судова практика щодо питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу є сталою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними та частково погоджується із доводами представника відповідача щодо неспівмірності заявленої представником позивача суми витрат на правову допомогу у розмірі 30 000 грн з огляду на наступне.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

В частині третій статті 141 ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У випадку встановленого договором про надання правової допомоги фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, наведений у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

Проаналізувавши види, обсяг і перелік наданих адвокатом Єремовим М.С. позивачу юридичних послуг та виконаних робіт, зважаючи на складність справи в контексті пред`явлених вимог, зміст виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та прийняття участі в одному судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку, що заявлена сума витрат на правничу допомогу при перегляді справи в апеляційному порядку у розмірі 30 000 грн є необґрунтованою та не відповідає дійсним і необхідним витратам, які змушений буде понести Науменко Д.С. у даній справі.

З матеріалів справи убачається, що в межах апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року та на додаткове рішення цього ж суду від 02 серпня 2024 року у цій справі адвокатом Єремовим М.С. було підготовлено і подано через підсистему «Електронний суд» два відзиви на апеляційні скарги на основне і додаткове рішення, останній з яких апеляційний суд залишив без розгляду на підставі статей 126, 360 ЦПК України, а також взято участь у судовому засіданні від 06 листопада 2024 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду протягом 28 хвилин.

Зазначена справа, в якій між сторонами розглядався спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не відноситься до категорії справ значної складності, які потребують самостійного напрацювання представником окремого правового висновку та наведення нових обставин, які мають значення для справи.

Отже, заявлена сума витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000 грнфактично лише за складання відзиву на одну апеляційну скаргу та прийняття дистанційної участі представника в нетривалому судовому засіданні у суді апеляційної інстанції є очевидно завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечать критеріями розумності і співрозмірності таких витрат складності справи та дійсному обсягу виконаних робіт (наданих послуг), які були необхідними для захисту інтересів позивача в апеляційному суді.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів визнає зазначену суму завищеною і такою, що суперечить критеріям розумності та реальності, тому ці витрати не можуть бути стягнуті в повному обсязі.

Слід врахувати, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову (апеляційної, касаційної скарги), а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 04 жовтня 2021 року у справі № 640/8316/20, від 21 жовтня 2021 року у справі № 420/4820/19 на інших, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

На думку колегії суддів, ураховуючи доведений факт складання і подання відзиву на апеляційну скаргу та участь адвоката в судовому засіданні в апеляційному суді, а також погоджену вартість вказаних послуг в акті приймання-передачі наданих послуг від 08 листопада 2024 року за договором про надання правової (правничої) допомоги № 66 від 25 грудня 2023 року, 5 000 грн винагороди адвоката Єремова М.С. є достатньою компенсацією з урахуванням виконаної роботи цим адвокатом та обсягом наданих послуг, виходячи з обставин даної справи, критерію розумності розміру витрат, а також впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір такого стягнення судових витрат є пропорційним, розумним та справедливим щодо суми коштів, які позивачем змушений буде реально затратити з метою захисту своїх прав та інтересів в суді апеляційної інстанції, та відповідає завданню цивільного судочинства, проголошеному у статті 2 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, оскільки під час прийняття Київським апеляційним судом постанови від 06 листопада 2024 року не було вирішено питання про судові витрати ОСОБА_1 на правову допомогу, а заява його представника - адвоката Єремова М.С. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, подана з дотриманням вимог, встановлених частиною восьмою статті 141 ЦПК України, та є частково обґрунтованою, то наявні правові підстави для прийняття додаткової постанови у цій справі.

Керуючись статтями 133, 134, 137, 141, 270, 368, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Єремова Михайла Сергійовича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогузадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 грн (п`ять тисяч гривень) в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2024 року.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній