РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участі секретаря судового засідання Опанасюк В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Полонської Людмили Миколаївни до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються у твердій грошовій формі в розмірі 3000, 00 грн на місяць, з відповідача на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3 , на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира №296/1976/22 від 01.08.2022 та просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у частці від заробітку (доходу) батька дитини у розмірі 1/3 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23.09.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

25.09.2024 представником позивача, а також 08.10.2024 відповідачем подано до суду клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін та в порядку загального позовного провадження відповідно.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22.10.2024 вирішено питання про перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

25.10.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову, пояснив, що бере участь у забезпеченні дитини з урахуванням свого матеріального стану. Зазначив, що протягом 2024 року у відповідача значно погіршився стан здоров"я, останній перебував під наглядом лікарів, що призвело до визначення інвалідності ІІІ групи, долучив до відзиву довідку до акта огляду МСЕК від 05.08.2024.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали просили задовольнити з підстав викладених в позовні заяві. Зазначили, що збільшились витрати на харчування, придбання речей, оздоровлення. Наголосили, що дитина має ряд захворювань, які потребують значних витрат коштів на лікування, що не покривається сумою стягуваних аліментів. На думку позивача відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Вказали, що заборгованості зі сплати аліментів відповідач не має.

Відповідач в судовому засіданні зазначив, що не заперечує щодо наявного у нього обов"язку утримання дитини, не заперечував щодо збільшення розміру аліментів до 3500, 00 грн. Проте вказав, що є особою з інвалідністю ІІІ групи, що потребуває витрат на лікування. Крім того, має батьків які хворіють та потребують допомоги з боку сина. Відповідач не заперечував, що є фізичною особою-підприємцем, має у власності автомобіль PEUGEOT, 2002 випуску, однак зазначив, що набув останній у 2024, шляхом обміну на автомобіль Mercedes Sprinter, який раніше перебував у нього у власності.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 11.06.2011 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, який рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.08.2021 року розірвано (а.с. 20,22).

Сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21).

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 01.08.2022 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з 27.04.2022 року і до досягнення дитиною повнолітття( а.с. 23).

Заборгованості зі сплати аліментів відповідач не має, що визнано сторонами в судовому засіданні.

Зі змісту витягу з відомчої системи Державної міграційної служби від 22.08.2024 року вбачається, що неповнолітня ОСОБА_3 зареєстрована АДРЕСА_1 ( а.с.27) З пояснень позивача фактично проживає на орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором оренди від 01.08.2023 року (а.с. 104), що не заперечувалось відповідачем.

Відповідач є фізичною особою-підприємцем та йому на праві власності з 2014 належить автомобіль марки Mercedes Sprinte, 2004 випуску та з 2024 транспортний засіб PEUGEOT, 2002 випуску, що підтверджується листом регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області № 31/6-97аз3543-2024 від 03.09.2024 ( а.с. 118)

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

У Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої постановою Верховної РадиУкраїни від 27лютого 1997року (далі Конвенція) передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ст. 180 СК України).

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами збільшення розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров"я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може означати й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце, як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

На підставі ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 143цс13.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач в обгрунтування позову щодо зміни розміру аліментів вважає за доцільне враховувати визначення аліментів виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, проте вказана величина використовується лише за наявності заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно ч. 2 ст. 195 СК України визначення заборгованості за аліментами, присудженим у частці від заробітку (доходу) в разі якщо платник аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років складає 3196 гривень.

Судом встановлено, що згідно повідомлення КНП Житомирське обласне стоматологічне медичне об"єднання "Житомирської міської ради від 04.07.2024 № 575, неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась на ортодонтичному лікуванні з 04.01.2023 та потребує протезування.

Зі змісту консультативного висновку лікаря-дерматолога від 13.03.2024 ОСОБА_3 має шкірні захворювання, неповнолітні призначалось лікування, та позивачем закуповувались ліки ( а.с 31-41,43-47). Відповідачем відшкодовано половину вартості лікування в розмірі 1155,00 грн.( а.с.42).

Позивачем надано докази придбання взуття та одягу для неповнолітньої ОСОБА_3 , що за період з квітня 2024 по вересень 2024 року становить 6500,00 грн ( а.с 48-56), канцелярське приладдя на суму 1576,00 грн .

Відповідно до квитанцій про оплату на суму 1300,00 ОСОБА_3 відвідує КЗ "Міські публічні бібліотеки" та індивідуальні заняття з англійської мови, про що надано виписки про перерахування коштів на сму 1080 грн. ( а.с. 57-61).

Зі змісту договору про надання туристичних послуг від 29.04.2024 ОСОБА_3 в період з 21.06.2024 по 05.07.2024 перебувала в дитячому таборі в Болгарії, вартість туристичних послуг складала 20710 грн( а.с.62-67). Позивач зверталась до відповідача з листом пропозицією на відшкодування половини вартості відпочинку, однак відповідач відшкодував позивачу 1000,00 грн посилаючись на його фінансовий стан та повернув кошти за купальник в сумі 1199,00 грн. ( а.с. 70-73).

Позивачем придбано для навчання ОСОБА_3 планшет вартістю 7797,00 грн. та навушники вартістю 1589,00 грн, канцелярські вироби на суму1576,00 грн ( а.с. 74-78). Позивачем надаються кішенькові кошти, про що свідчать квитанції про перерахування коштів на суму 500,00 грн( а.с 80-82).

В свою чергу відповідач є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 та довідкою акта МСЕК № 638443 (а.с.149-150).

Відповідачем не надано суду доказів про те, що автомобіль PEUGEOT, 2002 випуску набуто шляхом обміну на автомобіль марки Mercedes Sprinte, 2004 випуску.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що на утриманні ОСОБА_2 знаходяться батьки пенсійного віку.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що зміна способу стягнення аліментів з 3000,00 грн. на стягнення аліментів в визначеній частці від доходу платника аліментів є правом позивача. Однак, на думку суду вимога позивача про стягнення аліментів в частці від доходу платника аліментів з урахуванням стану здоров"я відповідача, який має ІІІ групу інвалідності, та виходячи з критеріїв розумності та справедливості підлягала б до стягнення в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, що лише за наявності заборгованості з аліментів, враховуючи що відповідач є ФОП, буде обраховуватись виходячи з заробітної плати працівника для відповідної місцевості, яка на даний час становить для Житомирської області 12123,00 грн., та буде становити 3030,75 грн., що в жодній мірі не покращить забезпечення прав дитини на необхідний та достатній розмір необхідний для утримання дитини.

Придбання відповідачем транспортного засобу PEUGEOT, 2002 випуску не може в повні мірі свідчити про суттеве покращення матеріального стану відповідача, оскільки вартість траспортного засобу 2002 випуску є незначною.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що у ОСОБА_1 збільшились матеріальні витрати на утримання дитини. В свою чергу відповідач працездатний, докази того, що на його утриманні перебувають інші непрацездатні особи відсутні. З урахуванням фактичної суми аліментів, яку сплачує відповідач на утримання дитини, відсутність заборгованості зі сплати аліментів, участь відповідача в додаткових витратах на дитину, з урахуванням стану здоров"я платника аліментів та наявності у нього групи інвалідності, з урахуванням рівності батьків щодо утримання дитини, суд вважає за доцільне збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки аліменти у розмірі 3500,00 грн., задовольнити позов ОСОБА_1 в дані частині та відмовити в задоволенні позову в частині зміни способу стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 18, 19, 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року; ст. 9, 48, 51 Конституції України; ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»; ст. 141, 155, 180-182, 191-192 Сімейного кодексу України; керуючись, ст. 4, 12, 13, 19, 81, 82, 89, 141, 211, 229, 247, 258-259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовної вимоги щодо зміни способу стягнення аліментів.

Змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Богунського районного суду м.Житомира у справі 296/1976/22 від 01.08.2022 та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 3500,00 грн, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повнолітття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 03.12.2024

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відпоідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Л.М.Чішман