Провадження № 6/752/70/24
У Х В А Л А

30 січня 2024 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря Давиденко С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про внесення додаткової інфомації у виконавчий лист,

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Голосіївського районного суду м.Києва перебувала цивільна справа № 752/30547/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Заочним рішенням від 16.09.2022 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) завдану матеріальну шкоду у розмірі 19108,11 грн, судові витрати пов`язані з замовленням розрахунку збитків у розмірі 5000 грн, по сплаті судового збору у розмірі 908, 00 грн витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн, що разом становить належну до стягнення суму у розмірі 30 016 (тридцять тисяч шістнадцять) гривень 11 копійок.

15.02.2023 року на підставі вказаного судового рішення було видано виконавчий лист.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про доповнення виконавчого листа інформацією щодо РНОКПП та дати народження боржника ОСОБА_2 оскільки листом Голосіївського ВДВС у м. Києві від 27.04.2023 року цей лист було повернуто стягувачу з повідомленням про те, що виконавчий документ не відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження».

Сторони в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду заяви повідомлялись належним чином, у зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд заяви за їх відсутності.

Суд на підставі ч. 3 ст. 432 ЦПК України розглянув дану заяву у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 4 Закону визначені вимоги до оформлення судами виконавчих листів, а саме відповідно до ч. 1 цієї статті передбачено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Разом з тим, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 статті 13 Закону №1404-VIII та пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З метою захисту інтересів стягувача державний виконавець зобов`язаний одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (ч. 3 п. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі конфіденційної. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, у разі не зазначення індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційного номера облікової картки платника податків) у рішенні суду, судовому наказі, згідно із п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 432 ЦПК України суд,

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про про внесення додаткової інфомації у виконавчий лист, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного її тексту.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк