КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 761/42722/23

номер провадження №22-ц/824/15384/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представники відповідачів ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року / ОСОБА_5 /

у справі за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду про стягнення солідарно з Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на її користь відшкодування майнової шкоди, завданої прийняттям незаконних рішень, у розмірі, еквівалентному 261195,64 дол. США по курсу Національного банку України, станом на день виконання рішення суду.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року позов залишено без задоволення. /т. 2 а.с. 42-51/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, задовольнивши вимоги позову. Вказувала, що судом першої інстанції не встановлено дійсних правовідносин сторін, що випливають з обставин справи, помилково ототожнені між собою підстави позовних вимог з відшкодування шкоди, пред`явленої відповідачам, як органам державної влади, рішення яких визнані не законними в преюдиціному порядку у справі №826/2184/17, до вимоги, щодо стягнення з банку суми банківського вкладу. Вказував, що з 27.02.2015 р. грошові кошти померлого ОСОБА_6 у сумі 266 714, 41 дол. США перебували у розпорядженні АТ «Златобанк» без достатньої правової підстави згідно норми ст. 1212 ЦКУ підлягали витребуванню. В матеріалах справи відсутні жодні належні допустимі докази того, що позивачка є кредитором ПАТ «Златобанк», у якій спосіб та яким чином захищені права позивачки на суму грошових коштів, яка становить різницю між належними спадкодавцеві 266 706 дол. США та акцентованими вимогами спадкодавця ОСОБА_6 на суму 5 504 198,85 грн. В матеріалах справи також відсутні докази заміни позивачкою її спадкодавця у черзі кредиторів ПАТ «Златобанк». Отже, оскаржене рішення містить в собі висновки, які суперечать обставинам справи. Вказував, що норми ст. 1173 ЦК України застосовуються незалежно від вини органу державної влади. Наголошував, що позивачка успадкувала від спадкодавця - померлого чоловіка ОСОБА_6 права станом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 - право на витребування коштів, що перебували у ПАТ "Златобанк" без правової підстави згідно норм ст. 1212 ЦК України. Однак в силу дії ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності», який набрав чинності лише 23.05.2020 р., норми якого поширюють свою дію на активи ПАТ «Златобанк» в наслідок рішень відповідачів, визнаних незаконними рішенням у справі 826/2184/17, позивачка позбавлена можливості захисту своїх майнових інтересів, у спосіб, визначений ст. 1212 ЦК України.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Цуканова С.Г. звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Наголошувала, що скасування рішення про віднесення банку до неплатоспроможних не відновлює його платоспроможності. Фондом гарантування було здійснено гарантоване відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_6 у розмірі 200 000,00 грн., які останній отримав 25.04.2015 року. Кредиторські вимоги ОСОБА_6 включені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «ЗЛАТОБАНК» до четвертої черги на суму 5 504 198,85 грн. Отже, у розумінні ст. 2 Закону № 4452-VI, позивач, як спадкоємець вкладника у частині вкладу, що перевищує суму, виплачену Фондом гарантування як гарантовану суму відшкодування, за своїм правовим статусом є кредитором банку, відповідно її майнові вимоги кредитора існують до боржника - ПАТ «ЗЛАТОБАНК». У спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки, причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою та вини. Позивачем не доведено, що внаслідок дій/бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було порушено її право на отримання коштів за договором банківського вкладу. Також, Позивачем не доведено наявності завданої шкоди та вини, як необхідних елементів складу цивільного правопорушення. Відповідно, відсутній і причинно наслідковий зв`язок між діями Фонду гарантування та заявленими до стягнення збитками.

Представник Національного банку України Перевертун В.Г. звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність її доводів. Вказував, що оскільки для наявності зобов`язання з відшкодування шкоди відповідно до статті 1173 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, ці обставини підлягають доказуванню на загальних підставах та відповідно до статей 12, 81 ЦПК України є обов`язком позивача. Суд першої інстанції правильно зазначив, що грошові кошти, розміщені спадкодавцем позивача на рахунках у ПАТ «ЗЛАТОБАНК», як банківські вклади, не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України, тому відсутні підстави для стягнення зазначеної суми за рахунок держави у порядку, встановленому статтею 1173 ЦК України. Крім того, кредиторські вимоги ОСОБА_3 включені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «ЗЛАТОБАНК» до четвертої черги на суму 5 504 198,85 грн. Доводи апеляційної скарги, що саме рішення Правління Національного банку України про віднесення ПАТ «ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних та про відкликання банківської ліцензії ПАТ «ЗЛАТОБАНК», які у подальшому судовим рішенням були визнані протиправними, призвели до неможливості отримати позивачем грошових вкладів, які були розміщені у вказаному банку, є припущеннями, на яких не може ґрунтуватися судове рішення відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України. Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі жодним чином не спростовують висновків суду, суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернулась з відповіддю на відзиви, фактично повторюючи доводи апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлена належним чином, через електронний суд, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за її відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є спадкоємцем покійного чоловіка ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою № 18/01-16.

Згідно довідки № 1294 у АТ «Златобанк» померлий ОСОБА_6 мав ряд рахунків на яких загалом обліковувалася сума особистих коштів у розмірі 266 706 дол. США. Згідно договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 072510, укладеного ОСОБА_6 термін його дії завершено 27.02.2015 р.

Згідно постанови Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/2184/17 визнано протиправними і скасовано: Постанову Правління НБУ від 13.02.2015 р.№ 105 "Про віднесення ПАТ "Златобанк" до категорії неплатоспроможних"; Рішення ФГВФО від 13.02.2015 р. № 30 "Про затвердження тимчасової адміністрації в ПАТ "Златобанк""; Постанову Правління НБУ від 12.05.2015 р.№ 310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Златобанк"; Рішення ФГВФО від 13.05.2015 р. № 99 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку". Вказане рішення набрало законної сили.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 року №105 "Про віднесення Акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 № 30 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "ЗЛАТОБАНК", згідно з яким з 14.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Акціонерному товаристві "ЗЛАТОБАНК".

Відповідно до постанови Правління НБУ від 12 травня 2015 р. № 310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13 травня 2015. р. №99, "Про початок процедури ліквідації АТ "ЗЛАТОБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ "ЗЛАТОБАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ "ЗЛАТОБАНК".

Матеріалами справи встановлено, що процедура виведення АТ «Златобанк» з ринку фінансових послуг триває.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19 червня 2019 року порушено провадження у справі № 910/4475/19 про банкрутство ПАТ «Златобанк»; визнано розмір вимог ініціюючого кредитора в розмірі 49 611 297,32 грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого.

17 липня 2019 року Державний реєстратор комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороз Д. О. вніс запис № 2029890 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: державна реєстрація змін до установчих документів; Мороз Д. О. ; КП «Реєстраційне бюро»; зміна повного найменування ПАТ «Златобанк» на ПАТ «Злато», зміна скороченого найменування, зміна місцезнаходження, зміна складу або інформації про засновників.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі № 910/15294/19, визнано протиправними дії Державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційне бюро» щодо вчинення вказаних реєстраційних дій та їх скасовано.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14 січня 2021 року ухвалу Господарського суду м. Києва від 19 червня 2019 року у справі № 910/4475/19 про порушення провадження у справі про банкрутство скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у порушенні провадження у справі про банкрутство ПАТ «Златобанк». Постановою Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 18 листопада 2021 року постанову Північного апеляційного господарського суду від 14 січня 2021 року залишено без змін.

З метою виконання всіх заходів, пов`язаних із ліквідацією АТ «Златобанк», передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1483 від 10 серпня 2020 року «Про продовження процедури виведення АТ «Златобанк» з ринку і призначення уповноваженої особи».

Продовжено процедуру виведення АТ «Златобанк» з ринку шляхом виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів. Призначено уповноважену особу Фонду на продовження процедури виведення АТ «Златобанк» з ринку провідного професіонала з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків.

03 лютого 2021 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань поновлено запис про АТ «Златобанк» (адреса: 01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 17/52) та про те, що товариство знаходиться в стані припинення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався нормами ч. 1 ст. 15 ЦК України про те, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини.

Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон України) є спеціальними та цей закон є пріорітетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно ч. 5 ст. 36 Закону України під час введення тимчасової адміністрації не застосовується: примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки (штрафів,пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не нараховується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку, зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може привести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом, нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед кредиторами.

При цьому, згідно абз. 1 ч. 6 ст. 36 вказаного Закону обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відповідно до ст. 26 Закону України фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 28 Закону України встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст. 52 Закону України.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов`язань, є кредитором банку.

Отже, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку.

Вказане стверджується і правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15.

Встановлено, що Фондом гарантування було здійснено гарантоване відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 200000,00 грн., які останній отримав 25.04.2015 року.

Кредиторські вимоги ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) включені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «ЗЛАТОБАНК» до четвертої черги на суму 5 504 198,85 грн.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів, що внаслідок дій відповідачів порушені її права, як кредитора ПАТ «Златобанк», на отримання коштів за договорами банківського вкладу, не доведено причинний зв`язок між шкодою та неправомірними діями банку.

Безпідставними є і доводи про те, що судовим рішеннями у адміністративній справі №826/2184/17 доведена вина Національного банку України в неможливості позивача користуватись своїми коштами, розміщених на депозитних рахунках ПАТ «Златобанк», оскільки, в зазначеному рішенні не міститься жодного висновку, що внаслідок дій чи бездіяльності відповідачів порушені права вкладників ПАТ «Златобанк», в тому числі і позивача, на отримання коштів за договорами банківського вкладу.

Механізм відшкодування шкоди кредиторам та повернення коштів, отриманих під час виконання уповноваженою особою Фонду заходів чітко визначеній чинним законодавством.

Таким чином, оскільки між Позивачем та АТ «Златобанк» виникли договірні відносини, то стягнення суми вкладу позивачу повинно відбуватись на підставі законодавства, що регулює правовідносини щодо повернення вкладу з урахуванням положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов`язань у разі прийняття Національним банком України рішення про запровадження обмежень на діяльність банків, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади.

Учасники банку відповідають за зобов`язаннями банку згідно із законами України та статутом банку.

Власники істотної участі зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку.

Пов`язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність.

Пов`язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов`язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов`язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду.

Тому, хоча постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 липня 2017 року у справі № 826/2184/17 визнано бездіяльність Національного банку України протиправною, проте доводи позивача про те, що відповідачі повинні нести майнову відповідальність за зобов`язаннями неплатоспроможного банку є необґрунтованими за вимогами закону.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними повноважень, відшкодується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління.

Також особливий статус Національного банку України визначений в Рішенні Конституційного Суду України від 26.02.2009 № 6-рп/2009, відповідно до пункту 3.1 якого Конституція України визначила правовий статус Національного банку України як центрального банку держави, основною функцією якого є забезпечення стабільності грошової одиниці України (ст. 99). Особливість юридичного статусу Національного банку України полягає в тому, що, з одного боку, він має публічно-правовий статус особливого центрального органу державного управління, самостійного у своїй діяльності від органів державної влади (ст. 6, 7, 24, 25, 53 Закону України «Про Національний банк України»), а з іншого - цивільно-правовий статус як юридичної особи, яка має відокремлене майно, що є об`єктом права державної власності і перебуває в його повному господарському віданні, та може вчиняти певні цивільно-правові правочини з комерційними банками, державою (ст. 4, 29, 31, 42 Закону України «Про Національний банк України»).

Отже, Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, самостійним у своїй діяльності від органів державної влади, тобто не є суб`єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 Цивільного кодексу України.

Встановивши, що на день звернення позивача із позовом розпочато процедуру ліквідації банку та позивач скористалась своїм правом на звернення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, отримала гарантовану суму відшкодування за вкладом у розмірі 200000,00 грн. та його вимоги були включені до четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Златобанк», суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки такі вимоги з урахуванням особливостей установлених обставин цієї справи підлягають задоволенню у порядку Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Доводи апеляційної скарги, з посиланням на ст. 1173 ЦК України та ст. 1212 ЦК України спростовані при розгляді в суді першої інстанції. Відповідачі не є суб`єктами позову по вказаним статтям, правовідносини регулюються ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Скасування рішення про віднесення банку до неплатоспроможних саме по собі не відновлює його платоспроможності.

Кредиторські вимоги ОСОБА_6 включені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «ЗЛАТОБАНК» до четвертої черги на суму 5 504 198,85 грн. Отже, у розумінні ст. 2 Закону № 4452-VI, позивач, як спадкоємець вкладника у частині вкладу, що перевищує суму, виплачену Фондом гарантування як гарантовану суму відшкодування, за своїм правовим статусом є кредитором банку, відповідно її майнові вимоги кредитора існують до боржника - ПАТ «ЗЛАТОБАНК».

Отримання коштів в обхід процедури, передбаченої ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за ст. 1173 ЦК України та ст. 1212 ЦК України, фактично є підміною правовідносин між сторонами, зокрема померлим ОСОБА_6 , водночас його спадкоємець ОСОБА_3 може діяти лише в межах отриманих спадкових прав.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: