РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/1435/24

Провадження № 2/293/599/2024

03 грудня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у с-щі Черняхів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

І. СУТЬ ПОЗОВУ

03.10.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулось до суду із позовом, за змістом якого просить стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №205651955 від 13.07.2020 у розмірі 74667,00грн. та понесені судові витрати у виді судового збору у розмірі 3422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000грн.

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що 13.07.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Первісний кредитор) та відповідач уклали кредитний договір №205651955 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 13.07.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 20000 грн. на банківську карту відповідача. Внаслідок неналежного виконання умов договору відповідачем утворилась заборгованість за кредитним договором №205651955 від 13.07.2020 у розмірі 74667,00грн., яка складається з наступного: 20000грн. - заборгованість по кредиту, та 54667,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

28.11.2018 між Первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (надалі ТОВ "Таліон Плюс") було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №205651955 від 13.07.2020.

В подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали ряд додаткових угод, за умовами яких продовжили строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, до 31.12.2024.

05.08.2020 року ТОВ «Таліон Плюс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» (надалі ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») уклали договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №205651955 від 13.07.2020.

В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод, якими продовжили строк дії договору №05/0820-01 до 30.12.2024.

04.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №0409/24, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №205651955 від 13.07.2020.

Позивач зазначає, що відповідач виконував умови договору, здійснюючи частково платежі, що свідчить про те, що він усвідомлював існування даного договору та визнавав його зобов`язання за ним.

З часу набуття статусу нового кредитора позивач не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором, розмір заборгованості підтверджується випискою з особового рахунку на період 04.09.2024 по 11.09.2024, тому з викладених підстав, просив стягнути на свою користь заборгованість за договором №205651955 від 13.07.2020.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 03.10.2024 справа №293/1435/24 передана на розгляд судді Збаражському О.М.

На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 03.10.2024 суд отримав відомості з Єдиного державного демографічного реєстру про адресу реєстрації відповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 03.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

31.10.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач ОСОБА_1 повністю заперечила проти вимог ТОВ «Юніт Капітал» та вважала, що позивач не надав належних та допустимих доказів, що підтверджують факт перерахування позичальнику кредитних коштів на її банківську карту в розмірі 20000грн. згідно умов кредитного договору №205651955; що підтверджують факт переходу права грошової вимоги за кредитним договором №205651955 від первісного кредитора до позивача; що підтверджують перерахування грошових коштів первісним кредитором в рахунок проведення оплати договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та їх зарахування на рахунок нового кредитора ТОВ «Таліон Плюс». Крім того, відповідач зазначила, що відсотки за користування кредитом №205651955 нараховані поза межами строку дії договору, а наданий позивачем розрахунок заборгованості є внутрішнім документом банку, що ніяким чином не підтверджує таку заборгованість. Також просила зменшити розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 6000грн., вважаючи, що такі витрати є завищеними та не співмірними до складності справи.

13.11.2024 позивач подав до суду додаткові пояснення по справі, у яких зазначив, що ТОВ «Юніт Капітал» довело належними доказами факт укладення кредитного договору №205651955 від 13.07.2020 та перерахування кредитних коштів відповідачу та звернув увагу суду на те, що відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі, тобто вказаними діями відповідач підтвердив наявність кредитних зобов`язань між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Також вказав, що ТОВ «Юніт Капітал» довів належними доказами перехід права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №205651955 від 13.07.2020, а саме витягом з реєстру прав вимоги №112 від 15.12.2020 та додатковими угодами, якими продовжувався строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи те, що справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, подання відзиву на позов, відповіді на відзив, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ, НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, ОЦІНКА ТА МОТИВИ СУДУ.

13.07.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №205651955 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до п. 1.1., п.1.2, якого товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 20000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов договору та додатків до нього. Сторони погодили, що кредит надається (договір укладається) строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (а.с.18-21).

У вказаному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки.

Строк дії договору неодноразово був продовжений за погодженням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 на підставі додаткових угод (а.с. 22, 23, 24, 25).

Згідно платіжного доручення, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 13.07.2020 перерахувало грошові кошти в сумі 20000 грн на банківську карту № НОМЕР_1 . У графі «Призначення платежу» зазначено про перерахування коштів за договором №205651955 від 13.07.2020 (а.с.54).

Факт перерахування коштів в розмірі 20000грн. на банківську карту № НОМЕР_1 також підтверджується довідкою №08/2024 виданою ПАТ КБ «Приватбанк» та підписаною електронним підписом уповноваженої особи ПАТ КБ «Приватбанк» 13.08.2024 (а.с.55-57).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Отже, вищевказані обставини підтверджують факт укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 кредитного договору №205651955 13.07.2020.

Згідно доданих позивачем доказів встановлено, що 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01.

Згідно п. 2.1 укладеного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.

Згідно п. 1.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Відтак, договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу.

Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року строк дії договору закінчується 28.11.2019 року.

Однак, 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої сторони погодили продовжити строк дії договору до 31.12.2020. При цьому всі інші умови договору залишились без змін.

31.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої текст договору виклали в новій редакції, строк дії договору продовжили до 31.12.2021.

31.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої сторони погодили продовжити строк дії договору до 31.12.2022.

31.12.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №31, за умовами якої погодили продовжити строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2023.

Додатковою угодою №32 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» погодили продовжити строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, до 31.12.2024.

Згідно витягу з реєстру прав вимоги №112 від 15.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ "Таліон Плюс" отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 59367,00грн (а.с.82).

05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 05/08/20-01, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло статусу нового кредитора до боржників ТОВ «Таліон Плюс», зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Додатковим угодами №2 та №3 до договору факторингу №05/08/20-01, ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» погодили продовжити строк дії договору №05/08/20-01 до 30.12.2024.

Згідно витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №205651955 від 13.07.2020 в розмірі 74667,00грн.

04.09.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №0409/24, за умовами якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло статусу нового кредитора до боржників ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», в тому числі і до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 205651955 від 13.07.2020.

За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої і третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частини перша-третя, п`ята, шоста статті 203 ЦК України).

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 року у справі № 752/8842/14-ц).

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений 13.07.2020, натомість договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28.11.2018, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 у первісного кредитора не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018.

Відступлення майбутніх вимог чинне законодавство не забороняє, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Права майбутньої вимоги на момент укладення договору мали би бути визначеними, тоді як жодної визначеної вимоги у Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» щодо відповідача на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 не було, та сторони не могли передбачити, що 13.07.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» буде укладено договір із відповідачем ОСОБА_1 .

Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за (кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі .№ 911/3185/20).

Крім того, розглядом справи встановлено, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження оплати за договором про відступлення права вимоги № 28/1118-01 від 28.11.2018, як і за іншими договорами факторингу.

При цьому розділом 3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено «Фінансування та порядок розрахунків». Зокрема, пунктом 3.1.1 передбачено, що фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному Реєстрі прав вимог окремо. Розмір фінансування сторони погоджують шляхом укладання Додаткової угоди. Згідно п.3.1.2 договору фінансування - належна до сплати Клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди. А пунктом 3.1.3 передбачено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у 13 розділі цього Договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта.

Аналогічні положення передбачено також у договорі факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, укладеному між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

За умовами договору факторингу №0409/24 від 04.09.2024, сторони погодили, що загальна сума прав вимоги, що відступається за договором, ціна продажу та одинична ціна визначаються в день передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників, який складається та підписується в день укладення даного договору. Також сторони погодили, що ціна продажу за договором складатиме 260026,70 грн., яку фактор зобов`язався сплатити клієнту не пізніше трьох банківських днів з моменту підписання акта прийому-передачі реєстру боржників (п.3.1.,3.2., 3.3., 3.4 договору №0409/24 від 04.09.2024).

Суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 (справа № 301/2368/14-и) дійшов висновку, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.

На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 в справі № 2-879/11 (провадження 61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимога до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 143/1269/17 (провадження № 61-5383св22), від 06.09.2023 у справі № 466/3066/13-ц (провадження № 61-785св23), від 26.01.2022 у справі № 637/590/16-ц (провадження № 61-15865св21).

Крім того, як відзначив у постанові № 916/2286/16 від 17.01.2020 Верховний Суд, відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості.

Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «Юніт Капітал».

Таким чином, суд дійшов висновку, що права і законні інтереси ТОВ «Юніт Капітал», не порушуються кредитним договором №205651955, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 13.07.2020, тому суд вважає, що право вимоги до ОСОБА_1 про сплату заборгованості за вказаним вище кредитним договором є необґрунтованим та таким, що не доведене належними та допустимими доказами.

Доводи позивача про те, що права вимоги були передані (відступлені) від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 15.12.2020, згідно реєстру прав вимоги №112 від 15.12.2020, тобто після укладання кредитного договору від 13.07.2020 року та виникнення заборгованості, право вимоги якої позивач набув на підставі договору факторингу №0409/24 від 04.09.2024, суд відхиляє, оскільки з наявних у справі доказів вбачається, що права вимоги були відступлені первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі договору факторингу від 28.11.2018. Усі намагання позивача трактувати момент першого відступлення права вимоги іншою датою, яка є відмінною від дати укладання договору, суперечать матеріалам справи і свідчать про неправильне трактування позивачем норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими що не доведені належними доказами, а тому не підлягають задоволенню.

ІV. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Зважаючи, що за наслідком розгляду справи у задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»

адреса місцезнаходження: 01024, м.Київ, вул. Рогнідинська, 4, А, офіс,10

Відповідач:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

адреса реєстрації:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_2

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ