Провадження №22-ц/824/2563/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач належним чином виконав перед відповідачами своє зобов`язання щодо надання послуг з постачання централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , проте відповідачі, будучи споживачами вказаних послуг за даною адресою неналежним чином здійснюють їх оплату.

На підставі викладеного, просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 88 398 грн. 77 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 12 532 грн. 24 коп., 3% річних у розмірі 5 826 грн. 32 коп. та судовий збір.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто солідарно з на користь Товариства з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 33 850 грн. 94 грн., інфляційна складова боргу за централізоване опалення у розмірі 3 206 грн. 71 коп., 3 % річних від простроченої суми за централізоване опалення у розмірі 1 532 грн. 78 коп., заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 31 895 грн. 95 коп., інфляційна складова боргу за постачання гарячої води у розмірі 3 294 грн. 41 коп., 3 % річних від простроченої суми за постачання гарячої води у розмірі 1 671 грн. 34 коп. Вирішено питання про стягнення судового збору. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сторони не укладали договору на постачання послуг гарячої води. Також матеріали справи не містять жодного документу , який підтверджує зняття показників постачання гарячої води з будинкового лічильника, що унеможливлює коректне проведення нарахувань. Зазначає, що розрахунок суду по заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з вересня 2018 року по серпень 2021 року, на підставі якого відбулось часткове задоволення позовних вимог, розраховувався без урахування показників лічильника, встановленого в квартирі. Також зазначає про те, що відповідачі не проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак не отримують та не споживають послуги надані позивачем.

Вказував, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази надання послуг за договором, отримання їх і споживання та порушення умов договору.

Зазначає, що першої інстанції безпідставно врахував заяву відповідача про застосування строку позовної давності.

22 грудня 2022 року до Київського апеляційного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він, не погоджуючись із викладеними у апеляційній скарзі доводами, просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки у справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму, а дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав:

В ході розгляду справи судом було встановлено, що ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» забезпечує надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Проект договору про надання ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року № 111(4511).

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані у вказані й квартирі та є споживачами житлово-комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються позивачем за даною адресою.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції при вирішенні даного спору суд враховував заяву відповідача про застосування строку позовної давності та відмовив у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги у період до серпня 2018 року. Водночас суд задовольнив позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів відповідно до уточненого розрахунку боргу, заборгованість відповідачів за надані житлово-комунальні послуги за період з вересня 2018 р. по серпень 2021 р. складається з наступного: заборгованість за послуги з централізованого опалення - 33 850 грн. 94 грн., інфляційна складова боргу за централізоване опалення - 3 206 грн. 71 коп., 3 % річних від простроченої суми за централізоване опалення - 1 532 грн. 78 коп., заборгованість за послуги з постачання гарячої води - 31 895 грн. 95 коп., інфляційна складова боргу за постачання гарячої води - 3 294 грн. 41 коп., 3 % річних від простроченої суми за постачання гарячої води - 1 671 грн. 34 коп.

Частиною ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством.

Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV (редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.ст.19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст.ст.19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли з приводу несплати відповідачами наданих позивачем послуг з централізованого опалення за період з жовтня 2015 р. по серпень 2021 р. - 45 300 грн. 49 коп.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з червня 2017 р. по серпень 2021 р. - 43 141 грн. 70 коп., інфляційна складова боргу - 12 532 грн. 24 коп., 3 % річних - 5 826 грн. 32 коп.

Суд погоджується з позицією суду першої інстанції стосовно врахування заяви відповідача про застосування строку позовної давності та не задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідачів за період до серпня 2018 року.

Суд зазначає, що наслідки строку позовної давності застосовуються відносно тієї особи, яка їх заявляє, оскільки відповідач ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.3, 4 ст.267 ЦК України подав відповідну заяву про застосування позовної давності та суд її правомірно врахував.

Доводи позивача про те, що сторони не укладали договору на постачання послуг гарячої води суд не бере до уваги, оскільки відповідачі як споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц та постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про те, що будучи зареєстрованими у квартирі за вказаною адресою, відповідачі там фактично не проживає, колегія суддів відхиляє, оскільки особи, які зареєстровані за вказаною адресою зберігають за собою право проживання у житловому приміщенні, а відтак останні зобов`язані сплачувати за надані їм послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Оскільки відповідач є споживачем послуг, які надаються позивачем, а відтак з останнього як солідарного боржника на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» підлягає стягненню заборгованість за період з вересня 2018 року по серпень 2021 року за послуги з:централізованого опалення у розмірі 33 850, 94 грн; постачання гарячої води - 31 895, 95 грн

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Суд погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що позивачем було нараховано плату за надані послуги відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Заперечуючи проти вимог позивача, відповідачем ОСОБА_1 не надано власного розрахунку заборгованості та не спростовано розрахунок заборгованості, наданого позивачем.

Вимогу про те, що розрахунок суду по заборгованості за послуги з постачання гарячої води в період з вересня 2018 року по серпень 2021 року розраховувався без урахування показників лічильника, встановленого в квартирі, суд не приймає, оскільки відповідачем не надано суду будь-яких документів, які підтверджують той факт, що квартира відповідачів з 2001 року й до даного часу обладнана індивідуальними засобами обліку споживання теплової енергії чи гарячого водопостачання, а також даних про те, що це одні й ті ж самі лічильники, які у 2022 році пройшли повірку, з 01.07.2014 року до ТОВ «Євро-реконструкція» відповідачами по не надавалися.

З огляду на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько