Справа № 946/986/24
Провадження № 2/946/1868/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Кріпакової К.Т.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

07.02.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна подружжя та просить визнати нежитлову будівлю - крамницю, загальною площею 49,8 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0189 га об`єктом спільної сумісної власності та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного об`єкта нерухомості, мотивуючи тим, що 11.10.1997 між сторонами укладено шлюб, у провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа № 946/228/24 про розірвання шлюбу. У зв`язку з розірванням шлюбу виникла необхідність у поділі спільного майна подружжя. За період перебування у шлюбі сторонами придбано майно, а саме: крамниця, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена нежитлова будівля розташована на земельній ділянці площею 0,0189 га, кадастровий номер :02:002:0120, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Нежитлова будівля зареєстрована за ОСОБА_2 , однак у зв`язку із тим, що майно було набуте подружжям за час шлюбу, воно належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі ст. 60 СК України. В добровільному порядку вирішити питання не видається можливим.

Процесуальні дії суду

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.10.2024 залишено без розгляду позовні вимоги в частині поділу та виділу частки майна в натурі.

Аргументи учасників справи

В судове засідання позивачка не прибула, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, згідно заяви представника від 22.04.2024 просить справу розглядати у відсутність позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують.

В судове засідання відповідач не прибув, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, згідно заяви від 22.04.2024 з позовними вимогами згоден, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглядати у його відсутність та не стягувати з нього судовий збір у зв`язку із тим, що є інвалідом ІІ групи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

11.10.1997 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим 11.10.1997 Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, актовий запис № 439.

ОСОБА_2 є власником (1/1 частка) крамниці, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером: :02:002:0120, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель, площею 0,0189 га, на підставі договору купівлі-продажу крамниці від 23.11.2017, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І., зареєстрованого в реєстрі № 2317, що підтверджено витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.11.2018 № 146579800.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.01.2024 по цивільній справі № 946/228/24 відкрито спрощене позовне провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2024 вищевказану позовну заяву залишено без розгляду.

Позиція суду

У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно роз`яснень п. 3 ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 22, 23, 24, 30 постанови від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За положеннями зазначених норм при вирішенні питання про правовий режим майна подружжя з`ясуванню підлягають як підстави й час набуття такого майна, так і обставини, що свідчать про окреме проживання подружжя у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин до розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що у період шлюбу сторонами придбано майно, а саме: крамниця, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером: :02:002:0120, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель, площею 0,0189 га.

В силу ст. 60 СК України вищевказане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання позову закону не суперечить, прав та інтересів інших осіб не порушує, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, визнати нежитлову будівлю - крамницю, загальною площею 49,8 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності сторін та визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину вказаного об`єкта нерухомості.

Судові витрати

Згідно ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК № 503647 від 15.11.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом ІІ групи на строк до 01.12.2025.

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , виданим 11.01.2023 ПФУ, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом ІІ групи (інвалідність армії), строк дії довічно.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

У зв`язку із тим, що сторони відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. 12, 13, 77-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати нежитлову будівлю - крамницю, загальною площею 49,8 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі - крамниці, загальною площею 49,8 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Г.І.Смокіна