Провадження № 2/175/1689/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді - Бойка О.М.

за участю секретаря судового засідання Радонському М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства.

В позовних вимогах просить суд:

-Визнати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у місті Дніпропетровськ, Дніпропетровської області (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , виданий Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного Дніпропетровського міського управління юстиції 11.03.2016 року, актовий запис №237 від 11.03.2016 року.

-Внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у місті Дніпропетровськ, Дніпропетровської області (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видане Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного Дніпропетровського міського управління юстиції 11.03.2016 року, актовий запис № 237 від 11.03.2016 року), зазначивши у графі «батько» - ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України; у графі «по-батькові» залишити « ОСОБА_4 », залишивши прізвище дитини, як « ОСОБА_5 » та видати нове свідоцтво про народження з урахуванням вказаних змін.

Позовній вимоги обґрунтувала тим, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ) є матір`ю дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження, актовий запис №237, від 11.03.2016 року, серія НОМЕР_2 , копія додається).

Батьком дитини ОСОБА_3 є відповідач ОСОБА_2 .

З Відповідачем ОСОБА_1 була знайома з 1996 року, оскільки вони разом навчалися в Дніпропетровському вищому училищі фізичної культури в період з 1996 по 1998 роки та проживали в одному гуртожитку, а в подальшому підтримували стосунки як чоловік та жінка.

До народження доньки 16.02.2016 року, сторони підтримували стосунки, відповідач надавав позивачці матеріальну допомогу.

Після народження доньки відповідач обіцяв оформити своє батьківство на новонароджену доньку, надав ОСОБА_1 копії паспорту та РНОКПП, але в подальшому відмовився особисто з`явитися до органів реєстрації цивільного стану та подати документи на реєстрацію дитини.

Вказані обставини підтверджуються довідками про навчання позивача і відповідача в Дніпропетровському вищому училищі фізичної культури, отриманими на запит адвоката, листівкою відповідача від 14.02.2016 року, наявними у позивача документами відповідача про навчання, копії паспорту та коду відповідача.

Оскільки сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, а відповідач як батько дитини не подав заяву про визнання батьківства та не з`явився особисто до органів РАЦС - відомості в свідоцтво про народження дитини були записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 5 від 11 березня 2016 року, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №9 від 09 квітня 2024 року.

Прізвище, власне ім`я та по-батькові в графі «Відомості про батька» було вигадані ОСОБА_1 та зазначено « ОСОБА_6 ».

На сьогоднішній день, Відповідач, хоча і не проживає разом з дитиною, але ставиться до ОСОБА_3 як до рідної доньки, вони спілкуються, проводять час разом, він купує деякі речі. ОСОБА_7 ставиться до відповідача як до рідного батька та називає його татом, а він її донькою.

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Позивач з Відповідачкою разом не проживають з 2016 року. ОСОБА_3 проживає разом з Позивачкою. Відповідач приїздить до доньки, надає матеріальну допомогу на її утримання та дуже активно приймає участь у її вихованні.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явилась. Надала клопотання в якому свої позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Надав до суду клопотання в якому позовні вимоги підтримав та просив суд розгляд справи проводити у його відсутність.

Представник третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений. Клопотань не надавав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ) є матір`ю дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження, актовий запис №237, від 11.03.2016 року, серія НОМЕР_2 , копія додається).

Батьком дитини ОСОБА_3 є відповідач ОСОБА_2 .

З Відповідачем ОСОБА_1 була знайома з 1996 року, оскільки вони разом навчалися в Дніпропетровському вищому училищі фізичної культури в період з 1996 по 1998 роки та проживали в одному гуртожитку, а в подальшому підтримували стосунки як чоловік та жінка.

До народження доньки 16.02.2016 року, сторони підтримували стосунки, відповідач надавав позивачці матеріальну допомогу.

Після народження доньки відповідач обіцяв оформити своє батьківство на новонароджену доньку, надав ОСОБА_1 копії паспорту та РНОКПП, але в подальшому відмовився особисто з`явитися до органів реєстрації цивільного стану та подати документи на реєстрацію дитини.

Вказані обставини підтверджуються довідками про навчання позивача і відповідача в Дніпропетровському вищому училищі фізичної культури, отриманими на запит адвоката, листівкою відповідача від 14.02.2016 року, наявними у позивача документами відповідача про навчання, копії паспорту та коду відповідача.

Оскільки сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, а відповідач як батько дитини не подав заяву про визнання батьківства та не з`явився особисто до органів РАЦС - відомості в свідоцтво про народження дитини були записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 5 від 11 березня 2016 року, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №9 від 09 квітня 2024 року.

Прізвище, власне ім`я та по-батькові в графі «Відомості про батька» було вигадані ОСОБА_1 та зазначено « ОСОБА_6 ».

На сьогоднішній день, Відповідач, хоча і не проживає разом з дитиною, але ставиться до ОСОБА_3 як до рідної доньки, вони спілкуються, проводять час разом, він купує деякі речі. ОСОБА_7 ставиться до відповідача як до рідного батька та називає його татом, а він її донькою.

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Позивач з Відповідачкою разом не проживають з 2016 року. ОСОБА_3 проживає разом з Позивачкою. Відповідач приїздить до доньки, надає матеріальну допомогу на її утримання та дуже активно приймає участь у її вихованні.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно зі статтею 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку.

За змістом частини першої статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Зокрема Статтею 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 134 СК на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Частина перша статті 135 СК України передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Доказами батьківства конкретного чоловіка можуть бути різноманітні документи (листи, заяви за місцем роботи про надання матеріальної допомоги тощо), усні заяви та поведінка відповідача під час вагітності матері та після народження дитини (турбота про матір, вітання з новонародженим, обрання імені дитині та інше). Усе це може прямо чи опосередковано свідчити про те, що батьком дитини є саме позивач. Крім цього, на сьогодні існує багато видів різноманітних експертиз, які дозволяють встановити батьківство з великою мірою точності. Такими є, наприклад, генетична дактилоскопія (по ДНК, де міститься генетичний код, індивідуальний для кожної особи, при цьому ДНК дитини завжди поєднує ознаки ДНК матері та батька), експертиза по амніотичній рідині (води при вагітності).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: "доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Судово-генетична та судово-імунологічна експертизи у цій справі не проведені, проте встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами походження дитини від позивача: сумісне проживання відповідача разом із позивачем без реєстрації шлюбу до і на момент народження дитини у квартирі батьків позивача, визнання позивачем дитини своєю".

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд, надавши належну оцінку доводам позивача, дійшов висновку про те, що позивач надав належні, допустимі та безспірні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 є батьком дитини ОСОБА_3 , проявляє інтерес до дитини та має намір брати участь у її вихованні та матеріальному забезпеченні як батько.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону та не порушує прав інших осіб.

Керуючись статтями 12, 13, 141, 209, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у місті Дніпропетровськ, Дніпропетровської області (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , виданий Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного Дніпропетровського міського управління юстиції 11.03.2016 року, актовий запис №237 від 11.03.2016 року.

Внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у місті Дніпропетровськ, Дніпропетровської області (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видане Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного Дніпропетровського міського управління юстиції 11.03.2016 року, актовий запис № 237 від 11.03.2016 року), зазначивши у графі «батько» - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України; у графі «по-батькові» залишити « ОСОБА_4 », залишивши прізвище дитини, як « ОСОБА_5 » та видати нове свідоцтво про народження з урахуванням вказаних змін.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду з дня складання повного судового рішення.

Суддя Бойко О.М.