КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 367/2716/21 Головуючий у суді першої інстанції - Ішуніна Л.М.
Номер провадження № 22-з/824/1269/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове судове рішення)

07 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану представником Грубською Ксенією Володимирівною , про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Грубською Ксенією Володимирівною , на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 13 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на сина - ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі 4 000 грн щомісячно, з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з 14 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 290,56 грн. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Грубською К.В. , задоволено.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 листопада 2023 року змінено в частині розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме зменшено тверду грошову суму з 4 000 грн до 2 000 грн.

В подальшому, 29 липня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 - Грубської К.В. про ухвалення додаткового судового рішення, відповідно до якої представник просить ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що постановою Київського апеляційного суду від 22 липня 2024 рокуне було вирішено питання розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу.

Представник Грубська К.В. зауважує, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду апелянтом було надано копії договору про надання правової допомоги №б/н від 03 лютого 2022 року, додаткової угоди №б/н від 01 березня 2024 року до вказаного договору, копію ордера адвоката Грубської К.В., копію акта №1 приймання-передачі наданих послуг від 27 липня 2024 року, копію прибуткового касового ордеру на 10 000 грн, а також детальний опис робіт (наданих послуг) у справі №367/2716/21.

У поданій заяві представник також звертає увагу, що між адвокатом та відповідачем по справі погоджено фіксований розмір гонорару адвоката у розмірі 10 000 грн.

Крім того, представник ОСОБА_1 також вважає, що також підлягає до зміні також розподіл судових витрат в суді першої інстанції, а саме з відповідача підлягає до стягнення на користь держави 145,28 грн судового збору (оскільки позов задоволено на 16% від ціни позову), що підлягає сплаті за подання позовної заяви, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_1 - Грубська К.В. просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, а також змінити розподіл судових витрат у даній справі, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 145,28 грн судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог за подання позовної заяви у справі №367/2716/21.

На підтвердження обсягу наданих послуг адвокатом Грубською К.В. було надано копію Договору про надання правової допомоги від 03 лютого 2022 року, укладеного між адвокатом Грубською К.В. та ОСОБА_1 , згідно умов якого адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво та надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору (а.с.215, т.3).

Відповідно до положень п.4.1 Договору за надання правової допомоги відповідно до умов цього Договору, сплачується гонорар адвокату за домовленістю сторін, виходячи з конкретного випадку та обсягу необхідної допомоги.

Також представником відповідача було надано копію Додаткової угоди №б/н від 01 березня 2024 року до Договору про надання правової допомоги від 03 лютого 2022 року, згідно якої передбачено, що сторони затвердили фіксовану вартість юридичних послуг наданих адвокатом клієнту в межах справи №367/2716/21, а саме: підготовка (складання) та подання апеляційної скарги, а також комплексний правовий супровід в суді апеляційної інстанції - 10 000 грн (а.с.216, т.3).

В матеріалах справи міститься також детальний опис робіт (наданих послуг) від 27 липня 2024 року, відповідно до якого адвокатом Грубською К.В. були надані наступні послуги ОСОБА_1 : збір доказів, підготовка (складання) та подання апеляційної скарги - 18 год.; вивчення та правовий аналіз відзиву на апеляційну скаргу - 1 год.; підготовка та складання заперечення на відзив - 3 год.; підготовка (складання) та подання заперечення проти клопотання про забезпечення доказів - 3 год. Загальна вартість наданих послуг - 10 000 грн (а.с.214, т.3).

Згідно наданої копії Акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 27 липня 2024 року адвокат Грубська К.В. надала, а ОСОБА_1 прийняв наступні послуги: .: збір доказів, підготовка (складання) та подання апеляційної скарги - 18 год.; вивчення та правовий аналіз відзиву на апеляційну скаргу - 1 год.; підготовка та складання заперечення на відзив - 3 год.; підготовка (складання) та подання заперечення проти клопотання про забезпечення доказів - 3 год. Загальна вартість наданих послуг - 10 000 грн (а.с.213, т.3).

Крім того, до заяви про ухвалення додаткового судового рішення також було надано копію прибуткового касового ордеру від 27 липня 2024 року, згідно якого ОСОБА_1 сплатив 10 000 грн за надання правової допомоги, а також копію ордеру про надання правової допомоги серії АІ №1514047 від 26 березня 2024 року, згідно якого Грубська К.В. має право представляти інтереси ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді (а.с.212, 217, т.3).

01 серпня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення від ОСОБА_3 , у яких зазначено, що станом на 01 березня 024 року (дату укладення додаткової угоди між адвокатом та відповідачем) відповідач знав, що його судові витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції становлять 10 000 грн й вказаний фіксований розмір гонорару не залежить від часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Таким чином, ОСОБА_3 вважає, що при подачі апеляційної скарги 27 березня 2024 року відповідач мав виконати приписи ч.1 ст.134 ЦПК України та зазначити попередній/орієнтовний розрахунок суми очікуваних судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, проте апелянтом цього зроблено не було.

ОСОБА_3 наголошує, що неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат є самостійною підставою для відмови стороні у відшкодування таких витрат. Крім того, позивачка вважає, що заявлена сума судових витрат не відповідає критеріям ч.4 ст.137 ЦПК України, а саме не відповідає складності справи, а витрачений адвокатом час на надання послуг не відповідає здоровому глузду.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення або зменшити судові витрати відповідача до 1 000 грн.

Заяви про ухвалення додаткового судового рішення подано в строк, встановлений ст.141 ЦПК України.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Зазначений висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 306/1198/17 від 08 квітня 2020 року.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України).

Щодо доводів позивача ОСОБА_3 про застосування положень ч.2 ст.134 ЦПК України, то апеляційний суд керується наступним.

Відповідно до статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (дивись постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц).

Водночас, аналіз частини 2 статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини 2 статті 124 ГПК України, яка є тотожною за змістом частині 2 статті 134 ЦПК України містяться у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 922/1897/18, від 24 грудня 2019 року у справі № 909/359/19, від 13 лютого 2020 року у справі № 911/2686/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 910/16223/18, від 21 травня 2020 року у справі № 922/2167/19, від 10 грудня 2020 року у справі № 922/3812/19.

При цьому не надання попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у їх стягненні, якщо такий розрахунок попередньо (з першою заявою по суті спору) не надавався, оскільки закон використовує термін «може» відмовити, а не «відмовляє». Для цього суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернувся до суду, їх значення для заявника (див. висновок Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19).

Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши надані представником відповідача докази понесених витрат на правничу допомогу, а також враховуючи те, що між ОСОБА_1 та адвокатом Грубською К.В. було погоджено фіксований розмір оплати послуг з надання правничої допомоги, принцип співмірності та об`єктивності понесених судових витрат, задоволення поданої апеляційної скарги в повному обсязі, апеляційний суд доходить висновку про часткове задоволення поданої заяви в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Так колегія суддів вважає, що покладання на позивачку понесених апелянтом витрат по оплаті послуг адвоката на підготовку та складання відповіді на відзив - 3 год. є необґрунтованим, оскільки чинним ЦПК України не передбачено подачі вказаного процесуального документа як обов`язкового процесуального реагування сторони процесу, тому загальний розмір вказаних витрат на правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду підлягає зменшенню з 10000 грн. до 7000 грн., які повинні бути стягненні із позивачки на користь відповідача.

Щодо вимоги про перерозподіл судового збору, стягнуто рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 13 листопада 2023 року з відповідача на користь держави у розмірі 290,56 грн, то апеляційний суд керується наступним.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, постановою Київського апеляційного суду від 22 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Грубською К.В. , задоволено. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 листопада 2023 року змінено в частині розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме зменшено тверду грошову суму з 4 000 грн до 2 000 грн.

Проте, апеляційним судом при винесенні вказаної постанови не було здійснено розподілу судових витрат, які підлягають до стягнення з відповідача на користь держави.

Оскільки за результатом апеляційного перегляду справи суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог на 16%, то до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір пропорційно до задоволених вимог позивача по справі, а саме у розмірі 145,28 грн (16% від 908 грн).

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст.133, 137, 246, 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником Грубською Ксенією Володимирівною , про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) понесені в суді апеляційної інстанції судові витрати по сплаті правничої допомоги в розмірі 7000 грн (сім тисяч гривень).

Здійснити перерозподіл судових витрат, змінивши рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 листопада 2023 року в частині судових витрат, які підлягають до стягнення з ОСОБА_1 на користь держави шляхом зменшення судового збору з 290,56 грн до 145,28 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст додаткової постанови складено 22 квітня 2024 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв