Справа № 683/2296/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.

секретаря Поважнюк Т.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів цивільну справу №683/2296/24, 2/683/1003/2024 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права на спадкове майно,

у с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області і просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частку домоволодіння, на яку мали право в порядку спадкування за законом його дружина ОСОБА_6 та діти ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , Дрозда ( ОСОБА_8 ) , ОСОБА_1 по 1/20 частці кожний (1/4:5). ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилась спадщина на 3/10 частки домоволодіння (1/4 на яку мала право як член колгоспного двору + 1/20 на яку мала право в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_5 ).

Після її смерті спадщину прийняли її діти ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 . Кожний з них мав право на 3/40 частку спадкового майна (3/10:4) .

Приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Мельник Л.П. їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно, оскільки право власності на даний будинок не зареєстровано та відсутній правовстановлюючий документ.

Представник позивачів адвокат Віхерко Н.О. подала заяву до суду про розгляд справи у її відсутності та позивачів, позов підтримала, просила задоволити.

Представник відповідача Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області подав заяву, у якій просить розгляд справи проводити у відсутності представника сільської ради, позов визнає.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позов підлягає задоволенню в порядку, визначеному ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 був побудований у 1991 році ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , проте правовстановлюючий документ на будинок не був оформлений, право власності на нього зареєстровано не було.

Згідно виписки з погосподарської книги та довідки виданої Староостропільською сільською радою домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 відносилось до суспільної групи - колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України "Про власність") членами колгоспного двору були ОСОБА_5 , його дружина ОСОБА_6 , їх діти ОСОБА_1 , ОСОБА_1 .

Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII був введений в дію Закон України «Про власність».

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про власність", застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Оскільки спірний житловий будинок належить до суспільної групи "колгоспний двір" і станом на 15 квітня 1991 року членами двору були ОСОБА_5 , його дружина ОСОБА_6 , їх діти ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких мав рівну частку у цьому будинку (по частці).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частку домоволодіння, на яку мали право в порядку спадкування за законом його дружина ОСОБА_6 та діти ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , Дрозда ( ОСОБА_8 ) , ОСОБА_1 по 1/20 частці кожний (1/4 : 5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , після смерті якої спадщина відкрилась на 3/10 частки домоволодіння (1/4 на яку мала право як член колгоспного двору + 1/20 на яку мала право в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_5 ).

Після її смерті спадщину прийняли її діти ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 . Кожний з них мав право на 3/40 частку спадкового майна (3/10:4) .

Приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Мельник Л.П. позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок та реєстрації права власності на нього.

При житті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 право власності на будинок не зареєстрували і правовстановлюючого документу не отримували.

У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики

України від 24 травня 2001 року №127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва.

Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження.

Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до05 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Відповідно доч.2ст.3 ЗаконуУкраїни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з частиною третьою статті 3зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Правовідносини щодо будівництва садибних будинків і набуття прав на них до 05 серпня 1992 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до статті 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва (втратила чинність), якою не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних жилих будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Отже, до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не

пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права.

Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 липня 2019 року у справі №206/6298/16-ц (провадження № 61-31398св18), від 26 лютого 2020 року у справі №607/16873/18 (провадження № 61-12451св19).

Спірний будинок побудований до 05 серпня 1992 року, а отже, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , набули право власності на вказане домоволодіння, а частки померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 переходить у порядку спадкування до їх спадкоємців за законом, яким є ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_2

Зазначенні обставини підтверджуються: технічним паспортом на житловий будинок по АДРЕСА_1 , виготовленого 28 травня 2021 року; випискою з погосподарської книги за 1991-1995 роки № 3 житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 відносилося до суспільної групи колгоспний двір; свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 , серії НОМЕР_1 від 10 квітня 1998 року; свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 , серії НОМЕР_2 від 09 лютого 2021 року; свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 від 19 грудня 1986 року; свідоцтвом про народження ОСОБА_4 ; свідоцтвом про шлюб ОСОБА_5 , свідоцтвом про шлюб ОСОБА_1 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 »; свідоцтвом про шлюб ОСОБА_8 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_12 »; свідоцтвом про народження ОСОБА_8 , серії НОМЕР_4 від 12 липня 1993 року; свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , серії НОМЕР_5 від 10 лютого 1999 року; довідкою, виданою Старокостянтинівським БТІ 23 червня 2021 року про відсутність реєстрації права власності на житловий будинок; довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 04 липня 2024 року; спадковою справою заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 ; Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77782119 від 26 липня 2024 року спадкова справа до майна померлого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилась.

Таким чином ОСОБА_1 має право на 3/8 частку домоволодіння (1/4 часку мав право як член колгоспного двору + 1/20 часку мав право після смерті батька +3/40 частку мав право після смерті матері ).

ОСОБА_7 має право на 3/8 частку домоволодіння (1/4 частку має право як член колгоспного двору + 1/20 частку має право в порядку спадкування після смерті батька +3/40 частку має право в порядку спадкування після смерті матері).

ОСОБА_9 має право на 1/8 частку домоволодіння (1/20 частку має право в порядку спадкування після смерті батька + 3/40 частку має право в порядку спадкування після смерті матері).

ОСОБА_4 має право на 1/8 частку домоволодіння (1/20 частку має право в порядку спадкування після смерті батька + 3/40 частку має право в порядку спадкування після смерті матері).

Відповідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід права та обов`язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для

одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження

Відповідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

З огляду на вище викладене позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Оскільки відповідачем по даній справі є орган місцевого самоврядування, тому суд вважає за можливе віднести судові витрати на рахунок позивача.

Керуючись ст.12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частку домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частку домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_13 право власності на 1/8 частку домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частку домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Позивачка: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Позивачка: ОСОБА_14 , місце проживання: с. Левківка, Хмельницького району, Хмельницької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Позивачка: ОСОБА_4 : місце проживання: с. Левківка, Хмельницького району, Хмельницької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Відповідач: Староостропільська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, місце знаходження: вул. Центральна, 2/14, с. Старий Остропіль, Хмельницький район, Хмельницької області, .

Повний текс рішення складено 30 жовтня 2024 року

Суддя