Справа № 215/6920/24
УХВАЛА
04 листопада 2024 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Науменко Я.О., розглянувши заяву адвоката Рясного Владислава Денисовича про забезпечення позову,
01.11.2024 адвокат Рясний В.Д. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову. В обґрунтування заяви зазначає, що позивач ОСОБА_1 29.10.2024 направила до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ майна. ОСОБА_2 був обізнаний про її намір подати до суду позов про поділ майна, тому на даний час існує велика ймовірність того, що відповідач виявить бажання продати транспортний засіб без згоди позивача ОСОБА_1 . Просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Geely» модель «MR-715А», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який 03.09.2024 зареєстрований за ОСОБА_2 .
Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов до наступного висновку.
На підставі частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.
Згідно з пунктами 1 та 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.
Частиною 2 ст. 150 ЦПК України передбачено, що суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Забезпечення позову, по своїй суті, застосовується з метою надання гарантії виконання в майбутньому прийнятого судового рішення та виключно в разі такої необхідності, при цьому, такі заходи мають бути співмірними заявленим позивачем вимогам.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою. Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та з урахуванням роз`яснень Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
За змістом правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою, а доводи, викладені в ній свідчити про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.
Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду; вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Судом встановлено, що предметом позову є поділ майна.
З метою унеможливлення перереєстрації вказаного автомобіля на третіх осіб, для забезпечення та захисту прав позивача та не унеможливлення ризиків втрати зазначеного транспортного засобу, заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Geely» модель «MR-715А», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який 03.09.2024 зареєстрований за ОСОБА_2 .
Обґрунтовуючи необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову заявник посилається на те, що на сьогоднішній день відповідач не позбавлений можливості здійснити відчуження спірного автомобіля до завершення розгляду справи судом, невжиття заходів щодо забезпечення позову може призвести до втрати автомобіля.
При цьому, із вказаної заяви не вбачається ризиків здійснення відповідачем будь-яких дій, направлених на відчуження спірного майна.
Обираючи саме такий захід забезпечення позову заявником лише формально зазначено про можливість відчуження спірного автомобіля відповідачем на користь третіх осіб, проте жодним чином не обґрунтовано з наведенням відповідних обставин та не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач намагається уникнути виконання рішення або вживає заходів щодо відчуження спірного транспортного засобу на користь третіх осіб.
Враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку, що заявником не надано належних і достатніх доказів на підтвердження того, що невжиття обраного ним заходу забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду або призвести до втрати автомобіля, а відтак, приймаючи до уваги інтереси не тільки позивача, а й відповідача, права якого можуть бути порушені у зв`язку із накладенням заборони, враховуючи вид та обсяг забезпечення позову, баланс інтересів сторін, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні поданої заявником заяви про забезпечення позову.
Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.149-153, 260-261 ЦПК України,
У задоволенні заяви адвоката Рясного Владислава Денисовича про забезпечення позову відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 04.11.2024.

Суддя