Справа № 203/4714/24
Провадження № 2/0203/1788/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

за участю відповідача - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 22.11.2022 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. 22.11.2022 року останній підписав заяву щодо встановлення кредитного ліміту, на підставі якої йому було відкрито поточний рахунок, встановлено на нього відповідний кредитний ліміт та видано платіжну картку, як засіб доступу до рахунку. Вказані документи містять всі суттєві умови кредитування, строк, розмір процентів (40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом), максимальний розмір кредиту. Посилаючись на те, що в подальшому відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 27.08.2024 року виникла заборгованість в сумі 53842 грн. 10 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 44994 грн. 48 коп., заборгованості по процентам в сумі 8847 грн. 62 коп., позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

В наданому відзиві представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідачем не розкрито таке поняття як заборгованість за простроченим тілом кредиту, його правова природа та підстави нарахування. Надані позивачем довідки за картками та за лімітами не є належними доказами, оскільки не містять обов`язкових реквізитів документів (дати та номеру), а з їх змісту не зрозуміло ані на підставі якого документу відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , ані яким чином він стосується внутрішньобанківського референту SAMABWFC1, ані коли вручено відповідачу зазначені картки. Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що банк нараховував проценти за різними ставками, що не були узгоджені між сторонами. Наданий до позов витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису відповідача, тому вони не можуть вважатись складовою частиною договору та погодження його істотних умов. Паспорт споживчого кредиту носить інформаційний характер та не є складовою укладеного договору.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.09.2024 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В призначені судові засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві та наданому до неї клопотанні в разі неявки просив розглядати справу за його відсутності. В зв`язку із цим, су у відповідності до положень ч.3 ст.211 ЦПК України визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності представника позивача.

Відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, наведених у поданому відзиві на позов, заперечуючи також факт отримання ним кредитних карток та розмір заборгованості.

Перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи, заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В зв`язку із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Так, ст.3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону).

За змістом ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 13.06.2019 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

22.11.2022 року відповідачем в електронному вигляді було підписано заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, відповідно до якої він просив відкрити йому поточний рахунок із встановленням кредитного ліміту на споживчі цілі.

Згідно п.4 заяви пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,4% на місяць.

Строк кредитування (строк дії кредитної лінії 240 місяців (п.5 заяви).

Пунктом 7.1 заяви було передбачено, що при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується ставка у розмірі 6,8% у місяць, яка нараховується на суму загальної заборгованості.

Також до позову долучено паспорт споживчого кредиту від 22.11.2022 року, підписаний відповідачем електронним цифровим підписом; довідку за лімітами та довідку за картками, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», Тарифи по картці «Зелена».

За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд враховує, що анкета-заява від 13.06.2019 року не містить інформації про умови кредитування, надані до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів не містять підпису відповідача, а тому не можуть вважатись складовою частиною кредитного договору та не визнаються судом належними та достатніми доказами ознайомлення позичальника з вказаними Умовами та Тарифами, що діяли на момент укладання договору, а також доказом погодження сторонами відповідних істотних умов кредитного договору в письмовій формі, зокрема, щодо розміру та сплати процентів, як це передбачено нормами ст.ст.207,1055 ЦК України.

Згідно правових позицій, наведених у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 року у справі №393/126/20, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Паспорт споживчого кредиту від 22.11.2022 року також не може вважатись складовою кредитного договору, оскільки носить інформаційний характер. Крім того, у розділі 7 Паспорті вказано, що зазначена в ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 27.11.2022 року, а умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту.

У наданому відзиві та поясненнях під час розгляду справи відповідач заперечував факт видачі йому кредитної картки, а також щодо розміру заборгованості.

До позовної заяви та під час розгляду справи, після отримання відзиву з відповідними запереченнями, позивачем суду не було представлено доказів на підтвердження відкриття відповідачу рахунку із встановленим кредитним лімітом відповідного розміру, видачі платіжної картки.

Надані позивачем довідка за картками та довідка за лімітами не містить відомостей щодо дати їх видачі.

В довідці за картками зазначено про видачу відповідачу чотирьох карток із різними номерами та строком дії до грудня 2031 року. Поряд з цим, не зазначено типу виданих карток, дати їх видачі, а також, що останні були видані саме в рамках договору, оформленого заявою від 22.11.2022 року.

В довідці за лімітами зазначено, що з 22.11.2022 року по 11.09.2023 року розмір кредитного ліміту становив 0 грн. та 11.09.2023 року був збільшений до 33000 грн. та до 450000 грн.

Тобто, виходячи із вказаної довідки кредитний ліміт відповідачу фактично було встановлено з 11.09.2023 року. В той час, як згідно наданого до позову розрахунку заборгованість за договором відповідачу нараховувалась з 22.11.2022 року.

Також суд враховує, наданий розрахунок заборгованості не є первинним документом, складений позивачем в односторонньому порядку; не містить відомостей щодо встановленого кредитного ліміту, зміни його розміру, відомостей щодо користування кредитними коштами, порядку зарахування сплачених на погашення кредиту сум.

За вказаних обставин, зазначені вище довідки та розрахунок, не визнаються судом належним, допустим та достатнім доказом, що підтверджує розмір виданого кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту, видачі відповідачу платіжної картки та користування останнім кредитними коштами, а також заявленого до стягнення розміру заборгованості.

В зв`язку з цим, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі за їх недоведеністю, понесені позивачем по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст.207,526,626,628,633,634,638,1048-1050,1054 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,211,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Понесені позивачем по справі судові витрати покласти на останнього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29 листопада 2024 року.

Суддя С.Ю.Казак