Провадження № 22-ц/812/1671/24 Суддя першої інстанції Костюченко Г.С.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

03 грудня 2024 року м. Миколаїв Справа № 489/3148/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Тищук Н.О.,

при секретарі судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник ОСОБА_2 , про зупинення провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник ОСОБА_2 , на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2024 року, повний текст якого складено 02 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Костюченко Г.С., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» 3 456,38 доларів США 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» судовий збір у розмірі 3 028 грн в рівних частках з кожного по 1 514 грн з кожного та витрати на правничу допомогу 3 500 грн по 1 750 грн з кожного.

В задоволенні решти витрат на правову допомогу позивачеві відмовлено.

Не погодившись з рішення суду, в частині задоволених позовних вимог, ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

03 грудня 2024 року до Миколаївського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання від ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник ОСОБА_2 , про зупинення провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/444/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг») на підставі пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України.

В обґрунтування клопотання заявник зазначав, що ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» в касаційному порядку оскаржило постанову суду апеційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення пені 271 580.49 грн та 3 % річних в розмірі 36 430.05 грн. Верховний суд зазначив, що з касаційної скарги товариства вбачається, що скаржник не погоджується з оскаржуваним судовим рішенням, зокрема, в частині викладення висновку про можливість зменшення встановленого частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України ставки в розмірі 3% річних. ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» подало до Верховного Суду клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, мотивуючи його тим, що існує загальна проблема щодо підстав зменшення саме законодавчо визначеної ставки у розмірі 3% річних, а тому ця справа містить виключну правову проблему. І така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

ОСОБА_1 вважає, що такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду може регулювати в тому числі і правовідносини, які виникли у даній справі.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Питання щодо зупинення провадження у справі врегульовано у Главі 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Так, зупинення провадження у справі - це окремий правовий інститут цивільного процесуального права, метою якого є перенесення розгляду справи в порядку, зокрема, позовного провадження по суті на інший, більш пізній термін, за визначених у законі правових підстав (ст. 251 ЦПК України).

При цьому, тяганина при вирішенні цивільних справ вважається грубим порушенням цивільно-процесуального законодавства, а відповідно, є неприпустимою.

Виключенням з виписаних правил є застосування положень про зупинення провадження у справі, підставами якого слугують обставини, передбачені цивільно-процесуальним законом, зокрема пунктом 6 частини 1 статі 251 ЦПК України.

За ним, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому, з системного аналізу виписаного та аналізу судової практики можна зробити наступні висновки.

Необхідність в зупиненні провадження у справі за вищеназваним пунктом виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При цьому, між двома справами, що розглядаються, існує тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній справі, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Проте і в описаному випадку, зазначена підстава для зупинення провадження у справі застосовується лише у разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Неможливість розгляду справи є оціночним поняттям. Воно повинно ґрунтуватися на можливості ухвалення рішення тільки після підтвердження фактів, що мають преюдиціальне значення для даної справи, в іншій цивільній, кримінальній, адміністративній чи такій іншій справі.

З матеріалів справи не вбачається об`єктивна неможливість розгляду справи, що переглядається в апеляційному порядку, до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/444/24, оскільки ті питання, які має вирішувати Велика Палата Верховного суду при розгляді цивільної справи № 922/444/24 не є предметом позову в даній справі, яка переглядається апеляційним судом, та не є доводами апеляційної скарги.

За такого, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник ОСОБА_2 , про зупинення апеляційного провадження у справі з цих підстав.

Окрім того, зупинення провадження у справі призведе до порушення права позивача на справедливий суд та розумні строки розгляду справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статі 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Bellet v. France» ЄСПЛ зазначив, що «ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Враховуючи викладене, з метою дотримання принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, колегія вважає, що клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 251, 252, 368,381 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И Л А :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник ОСОБА_2 , на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2024 року ухвалене за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Н.О. Тищук

Повний текст ухвали складено 04 грудня 2024 року.