Провадження № 2/756/1103/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Заочне

18 листопада 2024 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Яценко Н.О.,

за участю секретаря Євтушик В.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та припинення особистого сервітуту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в листопаді 2023 через адвоката Пєрєпьолкіну Ю.В. звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22.07.2016 р. у справі №363/2057/16-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано. У період шлюбу сторони проживали у квартирі АДРЕСА_1 . Власником квартири до 09.12.2020р. була гр. ОСОБА_5 , 1949 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . З листопада 2021 р. власником даної квартири є їх спільна малолітня донька - ОСОБА_3 , яка успадкувала дану квартиру за заповітом/

З 20.10.2000 р. по теперішній час місце проживання Відповідача зареєстроване у даній квартирі. Після розлучення відповідач продовжив проживати у спірній квартирі в режимі сервітуту, як колишній член сім`ї. Проте з березня 2022 р. він у даній квартирі не проживав, комунальні платежі систематично не сплачував, в утриманні житла участі не брав, порядок в квартирі не підтримував, що свідчить про порушення правил співжиття та припинення сервітуту. На даний час місце фактичного проживання Відповідача Позивачу та їх спільній доньці не відоме.

З огляду на викладені обставини, реєстрація Відповідача створює Позивачу та її доньці ОСОБА_3 перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Наразі місце фактичного проживання та місце роботи Відповідача Позивачу не відоме, Сторони не спілкуються та не пов`язані спільним побутом.

Просить суд визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 ; припинити особистий сервітут щодо права користування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 147, 20 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи матеріали справи передано судді Яценко Н.О.

Ухвалою від 30.11.2024 по справі призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримувала, з обставин викладених у позові та просила суд позов задовольнити.

Відповідач, а ні в підготовчі судові засідання, а ні в судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи без його участі.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до вимог ст. 12 ЦПК України, які кореспондуються з вимогами ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22.07.2016 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

У період шлюбу сторони проживали у квартирі АДРЕСА_1 .

Власником квартири до 09.12.2020р. була гр. ОСОБА_5 , 1949 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З листопада 2021 р. власником даної квартири є донька сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка успадкувала дану квартиру за заповітом.

Наразі у спірній квартирі зареєстрована ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_3 .

Як доводить суду позивач після розлучення відповідач продовжив проживати у спірній квартирі в режимі сервітуту, як колишній член сім`ї. Проте, з березня 2022 р. він у даній квартирі не проживав, комунальні платежі систематично не сплачував, в утриманні житла участі не брав, порядок в квартирі не підтримував, що свідчить про порушення правил співжиття та припинення сервітуту. На даний час місце фактичного проживання Відповідача Позивачу та їх спільній доньці не відоме. Факт того, що у квартирі АДРЕСА_1 Відповідач з 29.03.2022 р. не проживає, підтверджується Актом про фактичне не проживання особи за вказаною адресою, засвідчений мешканцями квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 .

Також позивач доводила суду, що відповідач, у період поки проживав у квартирі АДРЕСА_1 (до березня 2022р.) систематично порушував правила співжиття в квартирі, вчиняючи домашнє насильство стосовно членів сім`ї Позивача, розпивав спиртні напої, приводив до квартири сторонніх не знайомих осіб, з якими розпивав спиртні напої, влаштовував в квартирі «притон» для осіб, що зловживають алкоголем, псував речі, що створювало неможливі умови життя для співмешканців квартири та, як наслідок призводило до неможливості проживання з ним в одній квартирі.

На підтвердження фактів притягнення Відповідача до адміністративної відповідальності за клопотанням сторони позивача судом витребувано належним чином завірені копії рішень стосовно гр. ОСОБА_4 у справах № 756/14707/19; 756/12959/16-п; 756/9567/21; 756/9511/19; 756/1196/19; 756/12760/20; 756/14230/20; 756/16203/20.

В судовому засіданні представник позивача також, посилалася на те, що відповідач веде асоціальний спосіб життя з 2022 року.

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статей 319 та 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Тобто проживання членів сім`ї в житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

Статтею 64 ЖК УРСР визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

У статті 162 ЖК УРСР вказано, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Відповідно до статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі статтею 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з частиною 1 статті 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Відповідач у добровільному порядку не знявся з реєстрації місця проживання, квартирою не користується більше року, не бере участі в її утриманні, протилежне судом не встановлено, а тому у суду наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2147 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.3, 4, 10, 13, 76-82, 89, ч.1 ст.82, 89, 223, 235, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та припинення особистого сервітуту - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 .

Припинити особистий сервітут щодо права користування ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ) судовий збір у розмірі 2 147 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 03.12.2024 року.

Суддя Н.О. Яценко