Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2554/24
Провадження № 2/376/1272/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року Сквирський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Батовріної І.Г.

за участі секретарів судових засідань Мандзюк М.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Сквира Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про видалення в натурі частини нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про видалення в натурі частини нерухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно з договором купівлі продажу, серія та номер: 1355, виданого 14.10.1971 року Сквирською районною державною нотаріальною конторою Київської області позивач є власником частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності було зареєстровано 09.12.1971 року у Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до договору дарування, виданого 10.12.2003 року Сквирською державною нотаріальною конторою відповідач стала власником іншої частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Таким чином житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із визначенням часток кожного з них у праві власності.

На дату останньої технічної інвентаризації 06.12.2018 року загальна площа будинку АДРЕСА_1 змінилася з «129,8» на «209,5», а житлова площа з «82,4» на «80,7» за рахунок знесення частини будинку та будівництва житлової прибудови літ «А2-2», згідно з рішенням Сквирської міської ради від 03.07.2006 року № 92.

У свою чергу до житлового будинку «А-1» відносяться наступні будівлі та споруди: сарай «Е», погріб з шийкою літ. «Г/пг», огорожі № 1.

Враховуючи зазначене частка позивача у спільній частковій власності визначається частиною житлового будинку «А-1» з житловою прибудовою «А2-2» у складі приміщень: веранда (1-1) площею 6,80 кв.м., кухня (1-2) площею 7,30 кв.м., коридор (1-3) площею 3,90 кв.м., їдальня (1-4) площею 9,20 кв.м., житлова кімната (1-5) площею 17,90 кв.м., житлова кімната (1-6) площею 16,10 кв.м., житлова кімната (1-7) площею 15,30 кв.м., а також господарськими будівлями: сарай «Е», погріб з шийкою літ. «Г/гп», огорожі № 1, що знаходяться за адресою по АДРЕСА_1 .

Частка відповідача визначається частиною буд. АДРЕСА_1 та складається з приміщень куди входить: по першому поверсі приміщення № 2: коридор (2-1) площею 11,40 кв.м., вхід в погріб (2-2) площею 4,60 кв.м., кладова (2-3) площею 3,30 кв.м., гараж (2-4) площею 47,40 кв.м.. По другому поверсі приміщення: коридор (2-5) площею 15,60 кв.м., туалет (2-6) площею 1,4 кв.м., ванна (2-7) площею 3,20 кв.м., житлова кімната (2-8) площею 13,90 кв.м., житлова кімната (2-9) площею 17,50 кв.м., кухня (2-10) площею 11,20 кв.м., кладова (2-11) площею 3,50 кв.м..

Позивач зазначає, що територія подвір?я чітко визначена і розподілена між співвласниками. Частина житлового будинку та господарські будівлі і споруди, що пропонуються виділу існують окремо від частини іншого співвласника (відповідача). Частина житлового будинку, що належить позивачу має окремий вхід, особовий рахунок, незалежну систему опалення, наявні окремі господарські будівлі, які належать ОСОБА_1 ..

З метою покращення житлово побутових умов та зміни адреси позивач звернувся до відповідача із пропозицією укласти договір про поділ житлового будинку з виділенням в окрему одиницю частин будинку та поділу земельної ділянки під будинком, але між сторонами не було досягнуто згоди, оскільки відповідач вже оформив земельну ділянку під своєю частиною будинку і залишив собі діючу адресу.

17.05.2024 року позивач звернувся до Сквирської міської ради Київської області із заявою про зміну адреси об?єкта нерухомості для оформлення права власності на земельну ділянку під частиною будинку. Однак 22.05.2024 р. виконавчий комітет Сквирської міської ради Київської області відмовив у зміні адреси на підставі п.п. 2) п. 3 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» так як адреса не присвоюється будівлям та спорудам, що є приналежністю відповідної будівлі або споруди або їх складовою частиною.

На підставі викладеного позивач вважає, що цим порушується повноцінний зміст його права власності на нерухоме майно, оскільки неможливо реалізувати право на вільне розпорядження власним майно без згоди іншого співвласника та без оформлення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, а тому просить виділи в натурі у приватну власність належну йому частину житлового будинку та припинити право спільної часткової власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що зареєстроване за ОСОБА_1 ..

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 16 жовтня 2024 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У підготовче судове засідання позивач не з?явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі та без фіксування судового засідання технічними засобами, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

У підготовче судове засідання відповідач не з?явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі та без фіксування судового засідання технічними засобами, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, враховуючи подані сторонами заяви про визнання позовних вимог одне одного, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовна заява є мотивована, обґрунтована та доведена належними та допустимими доказами, а тому підлягає до повного задоволення виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимогст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником частини житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі продажу серія та номер: 1355, виданого 14.10.1971 року Сквирською районною державною нотаріальною конторою Київської області (а.с. 9-12).

ОСОБА_2 є власником частини житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування, виданого 10.12.2003 року Сквирською державною нотаріальною конторою.

На дату останньої технічної інвентаризації 06.12.2018 року загальна площа будинку АДРЕСА_1 змінилася з «129,8» на «209,5», а житлова площа з «82,4» на «80,7» за рахунок знесення частини будинку та будівництва житлової прибудови літ «А2-2», згідно з рішенням Сквирської міської ради від 03.07.2006 року № 92 (а.с. 24).

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок частка позивача у спільній частковій власності визначається частиною житлового будинку «А-1» з житловою прибудовою «А2-2» у складі приміщень: веранда (1-1) площею 6,80 кв.м., кухня (1-2) площею 7,30 кв.м., коридор (1-3) площею 3,90 кв.м., їдальня (1-4) площею 9,20 кв.м., житлова кімната (1-5) площею 17,90 кв.м., житлова кімната (1-6) площею 16,10 кв.м., житлова кімната (1-7) площею 15,30 кв.м., а також господарськими будівлями: сарай «Е», погріб з шийкою літ. «Г/гп», огорожі № 1, що знаходяться за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 17-21)

У свою чергу частка відповідача визначається частиною буд. АДРЕСА_1 та складається з приміщень куди входить: по першому поверсі приміщення № 2: коридор (2-1) площею 11,40 кв.м., вхід в погріб (2-2) площею 4,60 кв.м., кладова (2-3) площею 3,30 кв.м., гараж (2-4) площею 47,40 кв.м.. По другому поверсі приміщення: коридор (2-5) площею 15,60 кв.м., туалет (2-6) площею 1,4 кв.м., ванна (2-7) площею 3,20 кв.м., житлова кімната (2-8) площею 13,90 кв.м., житлова кімната (2-9) площею 17,50 кв.м., кухня (2-10) площею 11,20 кв.м., кладова (2-11) площею 3,50 кв.м. (а.с. 17-21).

Відповідно до висновку про вартість майна, частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оціночна вартість об`єкту оцінки станом на 13.08.2024 становить 153 540 грн. 00 коп. (а.с.22-23).

17.05.2024 року позивач звернувся до Сквирської міської ради Київської області із заявою про зміну адреси об?єкта нерухомості для оформлення права власності на земельну ділянку під частиною будинку (а.с. 15).

22.05.2024 р. виконавчий комітет Сквирської міської ради Київської області відмовив у зміні адреси на підставі п.п. 2) п. 3 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» так як адреса не присвоюється будівлям та спорудам, що є приналежністю відповідної будівлі або споруди або їх складовою частиною (а.с. 16).

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частиною 1 ст.364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч.3 ст.364 ЦК України).

Виходячи з аналізу вищезазначених норм слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Виходячи з положень ст. ст.183,367 ЦК України та роз`яснень, викладених у п. п. 6, 7 Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7«Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

У постанові Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі № 583/2924/20 зазначено, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено його відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

У постанові Верховного Суду України від 10 травня 2023 року у справі № 404/7307/14 зазначено, що учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Згідно із усталеною судовою практикою при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 150013417 та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85301251 частки сторін житлового будинку АДРЕСА_1 становлять .

За технічними показниками приміщення житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами є відокремленими частинами та мають окремі входи, виділяються в натурі без проведення будівельних робіт для переобладнання.

Будь-яких спростувань вищенаведених обставин судом не встановлено та відповідачем не надано.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує законних прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому позовні вимоги слід задовольнити виділивши позивачу ОСОБА_1 в натурі зі спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та визнати право власності на дану частину майна, припинивши право спільної часткової власності за позивачем ОСОБА_1 на частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 356, 358, 364, 367 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 82, 200, 206, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про видалення в натурі частини нерухомого майна задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в натурі у власність частину житлового будинку «А-1» з житловою прибудовою «А2-2» у складі приміщень: веранда (1-1) площею 6,80 кв.м., кухня (1-2) площею 7,30 кв.м., коридор (1-3) площею 3,90 кв.м., їдальня (1-4) площею 9,20 кв.м., житлова кімната (1-5) площею 17,90 кв.м., житлова кімната (1-6) площею 16,10 кв.м., житлова кімната (1-7) площею 15,30 кв.м., а також господарськими будівлями: сарай «Е», погріб з шийкою літ. «Г/гп», огорожі № 1, що знаходяться за адресою по АДРЕСА_1 .

Припинити за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право спільної часткової власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г.Батовріна