КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи 381/80/24
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулова Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.,

секретар - Черняк Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» - Калачика Володимира Вікторовича на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2024 року,

встановив:

у січні 2024 року позивач звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2024 року позов було залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника позивача Макєєва В.М. , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи питання про залишення без розгляду позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи, повторно не з`явився до суду, хоча його явка була визнана обов`язковою, а також не виконав вимоги ухвали про витребування доказів.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

У своїй апеляційній скарзі представник позивача посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції, не повідомлено належним чином про призначені судові засіданні, не враховано, що розрахунок заборгованості, про витребування якого постановлено ухвалу, було викладено в тексті позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2024 року у справі було відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

25 січня 2024 року від представника позивача до суду надійшло клопотання представника позивача Боднарчука А.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2024 року у задоволенні клопотання було відмовлено з підстав ненадання позивачем доказів направлення такого клопотання іншим учасникам справи.

29 січня 2024 року від представника позивача до суду надійшло клопотання представника позивача Боднарчука А.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції разом із доказами направлення такого клопотання відповідачу. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2024 року у задоволенні клопотання було відмовлено. Суд дійшов висновку, що представником позивача не наведено обставин виняткового характеру, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь сторони в судовому засіданні. Висновків щодо неможливості проведення судом судового засідання в режимі відеоконференції, в тому числі з технічних причин, зазначена ухвала суду не містить. Копія вказаної ухвали була вручена ТОВ «УМ Факторинг» лише 16 лютого 2024 року за адресою місця знаходження у м.Києві. Представнику позивача Боднарчуку А.М. , яким було заявлено відповідне клопотання, копію ухвали було вручено 19 лютого 2024 року, тобто в день призначеного судового засідання.

Положеннями ст. 128 ЦПК України визначено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

В даному випадку вручення позивачу ухвали суду про відмову у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції менше ніж за п`ять днів до дати засідання, з урахуванням повідомлення представником про віддалене від суду місце знаходження, свідчить про наявність обставин, які ускладнили явку представника позивача до суду.

19 лютого 2024 року сторони в судове засідання не з`явились, розгляд справи було відкладено на 06 березня 2024 року, про що завчасно повідомлено представника позивача (а.с.77).

В судове засідання 06 березня 2024 року представник позивача не з`явився, розгляд справи було відкладено на 27 березня 2024 року. Доказів на підтвердження повідомлення позивача про вказане судове засідання матеріали справи не містять. В судовому засідання 27 березня 2024 року судом було постановлено протокольну ухвалу про витребування у позивача належним чином завіреної виписки по картковому рахунку, визнано явку представника позивача обов`язковою. Також ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2024 року було витребувано у позивача детальний розрахунок заборгованості. Розгляд справи відкладено на 10 квітня 2024 року.

Копія ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2024 року, викладеної окремим документом, була направлена позивачу 27 березня 2024 року (супровідний лист, а.с.105). Доказів про вручення позивачу ухвали матеріали справи не містять, як і доказів про те, яким чином позивача було повідомлено про постановлення протокольної ухвали про витребування доказів та визнання явки представника позивача обов`язковою. Також в матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивача про судове засідання 10 квітня 2024 року.

В судове засідання 10 квітня 2024 року сторони не з`явились, розгляд справи було відкладено на 26 квітня 2024 року. Також 10 квітня 2024 року судом було повторного направлено позивачу копію ухвали про витребування доказів, яка була вручена 17 квітня 2024 року.

В судовому засіданні 26 квітня 2024 року було постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач повторно не з`явився в судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а також не надав докази, що були витребувані судом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України позов залишається без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із частиною п`ятою статті 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами, обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених статтями 43, 49 України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року відзначив, що право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з пунктом 1 статті 6, якщо вони не мають легітимну мету та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

У справі «Церква села Сосулівка проти України» у рішенні від 28 лютого 2008 року, де релігійна організація заявника була змушена звернутися за судовим захистом, проте безуспішно, Європейський Суд з прав людини у пункті 53 вказав, що така ситуація прирівнюється до відмови у здійсненні правосуддя, що порушує саму суть права заявника на доступ до суду, яка гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Загалом Європейський Суд з прав людини у своїй практиці критично оцінює надмірну формалізованість вимог національного законодавства різних держав-учасниць, що перешкоджають доступу до суду.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд в постанові від 21 жовтня 2020 року (справа № 756/13550/16-ц).

Відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи суддів в умовах воєнного стану від 02 березня 2022 року суддям необхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що позивач дійсно повторно не з`явився в судові засідання, призначені на 10 квітня 2024 року та 26 квітня 2024 року, проте судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача про судове засідання 10 квітня 2024 року.

Саме по собі ненадання витребуваного судом першої інстанції розрахунку заборгованості не може бути підставою для залишення позову без розгляду, оскільки оцінка доказів здійснюється судом під час ухвалення рішення, а висновок суду про відсутність достатніх доказів на підтвердження заявлених позовних вимог може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин дійшов передчасного висновку про наявність беззаперечних підстав для залишення позову без розгляду.

Статтею 379 ЦПК України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було зроблено передчасний висновок про наявність підстав для залишення позову без розгляду, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» - Калачика Володимира Вікторовича задовольнити.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 08 серпня 2024 року.

Головуючий

Судді