УХВАЛА

Справа № 621/1574/24

Провадження 4-с/621/9/24

25 листопада 2024 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді В.Філіп`євої

за участі секретаря судового засідання А.Бабич

учасники справи:

заяв ник (боржник у виконавчому провадженні): ОСОБА_1 ,

представник боржника ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції)

стягувач Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", (представник Ю.Іванова не з`явився)

приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович (не з`явився)

представник приватного виконавця адвокат З.Турутя (не з`явився)

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу боржника ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича,

ВСТАНОВИВ:

Представник боржника ОСОБА_3 звернувся до Зміївського районного суду Харківської області зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ю.Близнюкова та просив визнати неправомірними дії (бездіяльність) приватного виконавця щодо неповернення ОСОБА_4 (Розторгуєвій) відповідно до вимог ч.7 ст. 27, ч. 3 ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" основної винагороди приватного виконавця у розмірі 1415,56 гривень, стягнутої в рамках виконавчого провадження №75723235, яке закінчено на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" - у зв`язку із скасуванням рішення, яке підлягало виконанню; а також зобов`язати приватного виконавця відповідно до вимог ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" повернути ОСОБА_4 (Розторгуєвій) стягнуту основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1415,56 гривень.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25.10.2024 року скаргу призначено до розгляду з повідомленням її учасників про дату і час судового засідання (а.с.33)

Представник стягувача ПрАТ «Харківенергозбут» Ю.Іванова подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі (а.с.42-49)

Представник приватного виконавця Ю.Близнюкова адвокат З.Турутя в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, заяв про відкладення судового засідання не подавав.

Позиції сторін.

В обґрунтування скарги зазначено, що у приватного виконавця Ю.Близнюкова на примусовому виконанні перебував судовий наказ, виданий Зміївським районним судом Харківської області 06.06.2024 року в цивільній справі № 621/1574/24, про стягнення з боржника ОСОБА_5 на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованості за спожиту електроенергію за період з 01.02.2022 по 31.03.2024 року в розмірі 28062,00 гривень та витрат по сплаті судового збору в сумі 302,80 гривень. 07 серпня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 75723235, а 18.09.2024 року з рахунку ОСОБА_6 в рамках вказаного виконавчого провадження списано грошові кошти в сумі 16071,19 гривень, з яких: 14155,63 гривні перераховано стягувачу, а 1415,56 гривень перераховано приватному виконавцю як основна винагорода.

20 вересня 2024 року ухвалою Зміївського районного суду Харківської області у справі № 621/3301/24 скасовано судовий наказ від 06.06.2024 року в цивільній справі № 621/1574/24. Ухвала суду набрала законної сили.

14 жовтня 2024 року боржник звернулася до приватного виконавця з заявою про закінчення виконавчого провадження та повернення стягнутих з неї сум, в тому числі й основної винагороди виконавця в розмірі 1415,56 гривень. В цей же день, 14.10.2024 року, приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, питання повернення боржнику стягнутої суми основної винагороди приватного виконавця, всупереч вимог ч.3 статті 27 Закону, не вирішено. Станом на момент звернення до суду зі скаргою грошові кошти не повернуто. Така бездіяльність приватного виконавця є протиправною, в зв`язку з чим боржник просить суд визнати неправомірними дії (бездіяльність) приватного виконавця щодо неповернення О.Трошкіній (Розторгуєвій) відповідно до вимог ч.7 ст. 27, ч. 3 ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" основної винагороди приватного виконавця у розмірі 1415,56 гривень, стягнутої в рамках виконавчого провадження №75723235, яке закінчено на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" - у зв`язку із скасуванням рішення, яке підлягало виконанню; а також зобов`язати приватного виконавця відповідно до вимог ч. 7 ст. 27, ч. 3 ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" повернути ОСОБА_4 (Розторгуєвій) стягнуту основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1415,56 гривень (а.с.1-5)

Представник приватного виконавця Ю.Близнюкова адвокат Захар Турутя не погодився зі скаргою та подав письмові заперечення (відзив) на скаргу, де зазначив, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження». Порядок виплати винагород державним виконавцям і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 643 від 08.09.2016 року «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця». Відповідно до вказаного Порядку № 643, приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа, одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Щодо повернення основної винагороди зазначив, що поворот виконання рішення є процесуальною формою захисту прав боржника, суть якого зводиться до повернення стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 31.03.2021 року по справі № 296/7644/17, винагорода приватного виконавця не є коштами, які стягнуті за рішенням суду, яке скасовано, а тому вони не підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення суду. За змістом ч.2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншим учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Таким чином, вище вказані положення ч.2 статті 74 Закону в імперативному порядку закріплено юрисдикцію адміністративних судів на справи з приводу оскарження постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів , незалежно від того, яким органом, в тому числі судом якої юрисдикції видано виконавчий документ. Тому зазначив, що скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, питання повернення основної винагороди приватного виконавця не може вирішуватися в порядку повороту виконання рішення суду, а тому просив відмовити в задоволенні скарги та стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені приватним виконавцем Ю.Близнюковим (а.с.55-61)

Представником боржника О.Трошкіної (Розторгуєвої) адвокатом Я.Корсіком на відзив приватного виконавця подано додаткові пояснення у справі, в яких останній наголосив на тому, що боржником подано скаргу на бездіяльність приватного виконавця, а не заяву про поворот виконання рішення суду. Крім того, жодна з постанов приватного виконавця ні про стягнення основної винагороди, ні про закінчення виконавчого провадження боржником не оскаржується, оскільки винесена в межах компетенції уповноваженої особи. Оскаржується виключно бездіяльність приватного виконавця при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №75723235 в зв`язку з невирішенням питання про повернення основної винагороди приватного виконавця, що прямо суперечить нормі ч.7 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження». Така бездіяльність є протиправною, порушує права боржника, в зв`язку з чим остання звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність, і вказана скарга має бути розглянута, на думку представника, в порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні представник ОСОБА_7 підтримав скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених вище, в тому числі й в письмових додаткових поясненнях. Наголосив, що боржником не оскаржуються процесуальні рішення (постанови) приватного виконавця, і не ставиться питання повороту виконання судового рішення. Такі заяви ними подані в інших судових провадженнях. Частиною 7 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» прямо передбачено обов`язок приватного виконавця при закінченні виконавчого провадження у зв`язку зі скасуванням судового рішення, що підлягало виконанню, повернути стягнутий виконавчий збір (основна винагорода виконавця). В заяві про закінчення виконавчого провадження від 14.10.2024 боржниця також заявила таку вимогу, однак приватний виконавець проігнорував як прохання ОСОБА_8 , так і вимоги Закону, та не вирішив вказане питання під час закінчення виконавчого провадження, в зв`язку з чим така бездіяльність є протиправною.

Обставини, встановлені судом.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.09.2024 року (справа № 621/3301/24) скасовано судовий наказ Зміївського районного суду Харківської області в цивільній справі №621/1574/24 від 06.06.2024 року про стягнення з боржника ОСОБА_5 на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованості за спожиту електроенергію за період з 01.02.2022 по 31.03.2024 року в розмірі 28062,00 гривень та витрат по сплаті судового збору в сумі 302,80 гривень (а.с.21-22)

Боржник ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб 08.12.2023 року та змінила прізвище на « ОСОБА_9 », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 681 від 08.12.2023 (а.с.20)

07 серпня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Юрієм Володимировичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (АСВП № 75723235) по примусовому виконання судового наказу № 621/1574/24 від 06.06.2024 року про стягнення з боржника ОСОБА_5 на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованості за спожиту електроенергію за період з 01.02.2022 по 31.03.2024 року в розмірі 28062,00 гривень та витрат по сплаті судового збору в сумі 302,80 гривень (а.с.13-15)

Згідно роздруківки веб-сторінки АТ «Ощадбанк» - «списання арештованої суми в якості часткової оплати суми заборгованості 16071,19 грн, стягнення за ВП № 75723235», 18 вересня 2024 року з платіжної картки клієнта банку ОСОБА_10 було списано грошові кошти в сумі 16071,19 гривень (а.с.7)

Відповідно до платіжної інструкції №16694 від 18.09.2024 року, приватний виконавець Близнюков Ю.В. перерахував на користь ПрАТ «Харківенергозбут» грошові кошти в сумі 13852,83 гривні в якості стягнутого боргу згідно наказу № 621/1574/24 від 06.06.2024, виданого Зміївським районним судом Харківської області (АСВП 75723235) (а.с.10)

Крім того, відповідно до платіжної інструкції №16695 від 18.09.2024 року, приватний виконавець Близнюков Ю.В. перерахував на користь ПрАТ «Харківенергозбут» грошові кошти в сумі 302,80 гривні в якості стягнутого боргу (судового збору) згідно наказу № 621/1574/24 від 06.06.2024, виданого Зміївським районним судом Харківської області (АСВП 75723235) (а.с.11)

Відповідно до платіжної інструкції №16696 від 18.09.2024 року, приватний виконавець Близнюков Ю.В. перерахував на свою користь грошові кошти в сумі 1415,56 гривень в якості виплати основної винагороди приватному виконавцю (АСВП 75723235) (а.с.12)

14 жовтня 2024 року представник О.Трошкіної (Розторгуєвої) звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю. В. з заявою про закінчення виконавчого провадження в зв`язку зі скасуванням судового наказу та повернення основної винагороди виконавця в сумі 1415,56 грн (а.с.23-25)

В цей же день, 14 жовтня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Юрієм Володимировичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (АСВП № 75723235) на підставі п.5 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», якою також припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.17-18)

Питання повернення стягнутої основної винагороди приватного виконавця під час винесення вказаної постанови не вирішено.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1, ч.3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до положень розділу VІІ ЦПК України (статті 447 451), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», (далі по тексту Закон), примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно пункту 5 частини першої статті 39 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 статті 39 Закону встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно ч.1 статті 40 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.3 статті 45 Закону, основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно ч.7 статті 27 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Згідно ч.1 статті 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.1 статті 74 Закону, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як встановлено в судовому засіданні, приватним виконавцем Ю.Близнюковим 14.10.2024 року було отримано заяву боржника про закінчення виконавчого провадження в зв`язку зі скасуванням виконавчого документа (судового наказу № 621/1574/24) та повернення боржникові основної винагороди виконавця.

В той же день, 14.10.2024 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», якою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, однак питання повернення стягнутої основної винагороди приватного виконавця під час винесення вказаної постанови не вирішено.

Таким чином, суд приходить до висновку про невчинення приватним виконавцем своєчасно і в повному обсязі всіх обов`язкових дій, які визначені законом, під час закінчення виконавчого провадження, зокрема вимог ч.7 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», а отже така бездіяльність є неправомірною.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо вимоги скаржника про зобов`язання приватного виконавця відповідно до вимог ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" повернути ОСОБА_4 (Розторгуєвій) стягнуту основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1415,56 гривень, суд враховує роз`яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у пункті 18 Постанови № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», де зазначено, що «у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із «Законом про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою виконавчої служби.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

Ні підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.4, 13, 447-453, 258-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу боржника ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича, - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича, допущену під час закінчення виконавчого провадження № 75723235 в частині невирішення питання про повернення основної винагороди приватного виконавця відповідно до положень ч.7 статті 27, ч.1 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" та зобов`язати приватного виконавця поновити порушене право заявниці ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://court.gov.ua/sud2014.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.11.2024

Суддя В. Філіп`єва