Ухвала

Іменем України

05 серпня 2024 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді Мороз Т.М.,

секретаря судового засідання Крейс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду м. Кобеляки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю, визнання права власності в порядку спадкування,

Встановив:

05.07.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Полтави із позовом до територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю, визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 07.07.2023 року матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю, визнання права власності в порядку спадкування передано на розгляд за підсудністю до Кобеляцького районного суду Полтавської області.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19.03.2024 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

13.06.2024 року представник позивача, адвокат Петько А. В., будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Судове засідання відкладено до 13 год. 00 хв. 05.08.2024 року.

05.08.2024 року представник позивача, адвокат Петько А. В., будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд робить такі висновки.

Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: 1) позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; 2) позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи; 3) належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи; 4) у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду; 6) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 7) дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява; 8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк; 9) позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору; 10) позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду; 11) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; 12) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

З наведеної процесуальної норми слідує, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення суду у зв`язку із: виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому (п. 1-2, 4, 8 ч.1 ст. 257 ЦПК України); процесуально-неналежною поведінкою позивача, яка перешкоджає розгляду справи (п.3, 9, 10, 11 ч.1 ст. 257 ЦПК України); процесуально-правильними спільними діями сторін, які унеможливлюють розгляд справи цим судом (п.6, 12 ч.1 ст. 257 ЦПК України); процесуально-правильною поведінкою позивача, яка свідчить про не підтримання ним заявлених вимог, не має ознак відмови від позову (п.5, 7 ч.1 ст. 257 ЦПК України).

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз норм, вказаних у ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України дає підстави стверджувати, що за відсутності вказаних умов повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

У згаданих нормах законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки неодноразово робилися Верховним Судом (наприклад, у справі № 465/6555/16-ц від 28.10.2021, у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21) від 22.09.2021, у справі № 558/9/18 (провадження № 61-13892св20) від 11.03.2021, № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18) від 24.04.2019 тощо), а тому суд зобов`язаний враховувати їх при ухваленні відповідних рішень.

Оскільки залишення позову без розгляду не перешкоджає його заявленню повторно, то постановляючи цю ухвалу суд враховує потенційні інтереси відповідача у продовженні розгляду справи, однак зауважує, що це не може бути вирішальним та переважати вимоги закону, яким прямо передбачені наслідки повторної неявки позивача та його представника в судове засідання.

При цьому суд зауважує, що залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

Правове значення в цьому випадку має лише факт належного повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторний характер неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Судом встановлено, що представник позивача був належним чином повідомлений про дати, час і місце судових засідань, зокрема за допомогою SMS-повідомлень відповідно до заявки на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення (том 1, а. с. 102).

Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Таким чином, враховуючи, що представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, два рази поспіль в судове засідання не з`явився, причини неприбуття та їх поважність не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову без розгляду.

Керуючись статтями 4, 13, 223, 257, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю, визнання права власності в порядку спадкування залишити без розгляду.

Роз`яснити, що відповідно до ч.2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду або через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя