УХВАЛА

08 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 128/2953/23

провадження № 61-8623ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру

у Вінницькій області, Вінницької районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області), Вінницької районної державної адміністрації,

ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії.

Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 14 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, Вінницької районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії залишив без розгляду на підставі пункту 3 частини першої

статті 257 ЦПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Вінницький апеляційний суд ухвалою від 04 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 травня 2024 року повернув особі, яка її подала, на підставі частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

У червні 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 червня

2024 року.

Верховний Суд ухвалою від 20 червня 2024 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявнику: уточнити касаційну скаргу в частині зазначення повних відомостей стосовно себе та відповідачів; надати виправлену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи; додати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

У липні 2024 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду

від 20 червня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, в якій міститься клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Клопотання мотивоване тим, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 03 червня 2024 року у ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2023 року

до 1 кварталу 2024 року інформація про джерела доходу відсутня. Разом з тим, згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10 квітня 2023 року ОСОБА_1 не отримує житлову субсидію на оплату житлово-комунальних послуг.

Враховуючи вказане вище, ОСОБА_1 знаходиться у скрутному матеріальному становищі та не має можливості сплатити судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Вирішуючи питання щодо клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору суд виходить з наступного.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Ураховуючи положення статті 6 Конвенції та прецедентну практику ЄСПЛ, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Закон України «Про судовий збір» не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи і у кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Але, як наголошено в постанові Верховного Суду у справі від 29 вересня 2021 року

№ 160/12251/20 (адміністративне провадження № К/9901/19150/21) документом, який відображає всю суму доходу позивача за попередній календарний рік може бути, зокрема довідка про суми виплачених доходів та утриманих податків, яка формується на підставі відомостей, що містяться у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду

від 27 червня 2023 року у справі № 120/3505/2 (адміністративне провадження № К/990/32559/22, К/990/9999/23).

Ураховуючи викладене, наведені заявником доводи та надані докази свідчать про наявність належних підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Проте, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема повне найменування (для юридичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб), а саме: ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області та Вінницької районної державної адміністрації.

Ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) іншого учасника справи - ОСОБА_2 та його місце проживання чи перебування заявник в касаційній скарзі зазначив.

Отже, заявнику необхідно вказати повне найменування (для юридичних осіб) інших учасників справи та їх місцезнаходження (для юридичних осіб), та надати виправлену касаційну скаргу .

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет.

Оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу засобами поштового зв`язку, йому необхідно надіслати до Верховного Суду копії касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, а саме для: ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, Вінницької районної державної адміністрації та ОСОБА_2 .

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Заявнику необхідно: 1) уточнити касаційну скаргу в частині зазначення повних відомостей стосовно відповідачів; 2) надати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги та повідомити про це заявника.

Керуючись статтею 127 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання та розгляд його касаційної скарги.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська