Справа № 361/7167/24
Провадження № 2-о/361/340/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

31 липня 2024 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Бражник Н.М., вивчивши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Департамент освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

УСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 із зазначеною заявою, у якій просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме належності правовстановлюючого свідоцтва про загальну середню освіту, виданого середньою школою № 45 м. Маріуполь Донецької області на його ім`я та встановити факт видачі йому свідоцтва про здобуття загальної середньої освіти у 1987 році середньою школою № 45 м. Маріуполь Донецької області.

Заяву мотивував тим, що через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, враховуючи, що з 05 березня 2022 року м. Маріуполь Донецької області є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, він змушений був виїхати з постійного місця проживання.

Під час переїзду, втратив оригінал свідоцтва про загальну освіту, яке видано йому у 1987 році середньою школою № 45 м. Маріуполь Донецької області.

У відповідь на його звернення щодо відновлення належного йому свідоцтва про загальну освіту Департамент освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації повідомив, що дані документів про освіту відтворюються в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, яка функціонує з 1999 року. Дублікат зазначеного документа можливо отримати на підставі виписки із журналу видачі документів про освіту. У зв`язку з тим, що заклад освіти знаходиться на тимчасово окупованій російською федерацією території України підтвердити факт отримання документа про освіту тимчасово неможливо. Роз`яснив, що він може звернутися до суду із заявою про встановлення факту здобуття відповідного ступеня та рівня освіти.

У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Бражник Н. М.

Вивчивши матеріали заяви суддя дійшла такого висновку.

Згідно з ч.1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

З огляду на ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) дійшла висновку про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

Статтею 315 ЦПК визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито закриває провадження у ній.

Аналіз змісту заяви свідчить про те, що заявник просить встановити факт належності йому свідоцтва про загальну середню освіту та факт видачі йому зазначеного свідоцтва, проте справи про встановлення саме таких фактів не розглядаються в порядку окремого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки подана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (окремого провадження).

Проте, суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що він не позбавлений права звернутися до суду в порядку цивільного судочинства (окремого провадження) із заявою про встановлення факту здобуття загальної середньої освіти, що буде відповідати належному способу відновлення його прав у даному випадку.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ст. ст. 258 261, 293, 315, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Департамент освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Бражник