справа № 388/2002/24
провадження № 2/388/562/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2024м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Кнурова О.А.,

секретар судового засідання Лященко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом МОТОРНОГО (ТРАНСПОРТНОГО) СТРАХОВОГО БЮРО УКРАЇНИ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

встановив:

позивач МТСБУ звернулося до Долинського районного суду Кіровоградської області через систему «Електронний суд» з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому (позові), зокрема, просило:

- стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, НОМЕР_2 в АТ Укрексімбанку м. Києва) понесені витрати у розмірі 65 505,86 грн. (шістдесят п`ять тисяч п`ятсот п`ять гривень 86 копійок);

- стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, НОМЕР_2 в АТ Укрексімбанку м. Києва) судові витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до положень ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) МТСБУ було відшкодовано потерпілому витрати за наслідками дорожньо-транспортної пригоди винним у якій є ОСОБА_1 . А отже з нього підлягають стягненню у порядку регресу понесені МТСБУ витрати.

Ухвалою від 02.10.2024 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Копію зазначеної ухвали було надіслано у порядку, передбаченому ст. 272 ЦПК України позивачу за його місцезнаходженням, зазначеним у позові та відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання (перебування), встановленим судом у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 187 ЦПК України.

Заперечення від відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Інші заяви по суті справи від учасників справи до суду не надходили.

Позивач звернувся до суду із заявою у якій просив розглядати справу за відсутності його представника у письмовому провадженні. Позов підтримав, просив його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач, який про дату, час і місце розгляду справи, повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою проживання та який відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є таким, якому судова повістка вручена 30.10.2024, - у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, - суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності учасників, які не з`явились у судове засідання на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини.

Постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 01.05.2023 (справа № 388/370/23, провадження № 3/388/418/2023), яка набрала сили 11.05.2023, водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

За змістом зазначеної постанови судом, який розглянув справу про адміністративне правопорушення було встановлено такі обставини.

20.02.2023 о 06 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем OPEL, номерний знак НОМЕР_3 у м. Долинська по вул. Чумацький Шлях Долинської ОТГ Кропивницького району Кіровоградської області скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме не вибрав безпечної швидкості руху аби мати змогу постійно контролювати рух та безпечну дистанцію у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21102, номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , який стояв попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, травмованих не має, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху. Після цього залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги пп. «а» п. 2.10 Правил дорожнього руху.

За даними ЄЦБД МТСБУ( http://www.mtsbu.ua/ua/ ) на момент ДТП, транспортний засіб, OPEL, номерний знак НОМЕР_3 , не був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ.

З метою отримання відшкодування (регламентної виплати) ОСОБА_2 , який є власником транспортного засобу ВАЗ, номерний знак НОМЕР_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , на підставі ст. 33, ст. 35, п. 41.1 ст. 41 Закону, звернулася до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 22.02.2023, на підставі якого було зареєстровано справу МТСБУ № 90815, та із заявою від 22.02.2023 на виплату страхового відшкодування.

За даними висновку експерта № 35-23 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 06.03.2023, оцінювачем визначено: ринкову вартість досліджуваного автомобіля (ВАЗ, номерний знак НОМЕР_5 ) на момент пошкодження - 72667,56 грн.; вартість відновлювального ремонту складає 81565,82 грн.; - коефіцієнт фізичного зносу 0,7; - вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 67385,89 грн. з урахуванням ПДВ.

МТСБУ визначило розмір регламентної виплати в розмірі 60667,56 грн., що підтверджується довідкою МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 1 від 22.05.2023.

Відповідно до наказу МТСБУ № 3/9086 від 22.05.2023 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» ОСОБА_2 було виплачено відшкодування у розмірі 60667,56 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 922505 від 23.05.2023.

Крім того, МТСБУ сплатило ТОВ СОС Сервіс Україна за збір документів по справі та проведення огляду пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля потерпілого по справі МТСБУ № 90815 у сумі 3870,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 824961 від 30.03.2023, та ТОВ «Аудатекс Україна» у сумі 968,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 921902 від 08.05.2023.

З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже вина у завданні шкоди, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки є обов`язковою умовою для покладення відповідальності на винну особу.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд констатує доведеність факту порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоду у наслідок якої було завдано шкоду ОСОБА_2 .

Отже, за обставин встановлених судом та наведених ним у постанові від 01.05.2023 завдана у наслідок дорожньо-транспортної пригоди шкода спричинена потерпілому ОСОБА_2 з вини ОСОБА_1 .

Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону забезпечений транспортний засіб це наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була забезпечена чинним договором ОСЦПВВНТЗ серія ЕР/208553094 (дія з 10.04.2022 по 09.04.2023), страховик ПрАТ «СК «Євроінс Україна», відомості внесенні в ЄЦБД МТСБУ.

Таким чином, оскільки транспортний засіб OPEL, номерний знак НОМЕР_3 , не був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ, то шкода заподіяна його володільцем відшкодовується МТСБУ.

Відповідно до пп. «г» п. 41 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: особами, на яких поширюється дія п. 13.1 ст. 13 цього Закону.

Положеннями п. 13.1 ст. 13 Закону визначено, що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

При цьому матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 відноситься до категорії осіб, наведеної у п. 13.1 ст. 13 Закону.

Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.

Положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завданою іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, враховуючи, що шкода, спричинена винними діями ОСОБА_1 у наслідок дорожньо-транспортної пригоди відшкодована потерпілому МТСБУшляхом сплати страхового відшкодування, то останнє має право на відшкодування понесених витрат у порядку регресу.

Відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 цього Закону.

Згідно з п. 3 Порядку залучення МТСБУ аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 23.02.2006 № 5417, залучення представника МТСБУ для визначення причин настання страхових випадків, розміру збитків здійснюється на підставі договору з МТСБУ або за дорученням.

Положеннями п. 41.4 ст. 41 Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат.

Отже, обов`язковою умовою прийняття МТСБУ рішення про здійснення регламентної виплати на користь потерпілої особи є залучення відповідного експерта для встановлення розміру збитку. Виконання указаних робіт є платними та оплачуються замовником, що МТСБУ визначається як наслідок шкоди, завданої винною у ДТП особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 1 ст. 22 ЦК України).

Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку у розмірі 4838,30 грн. підлягають стягненню з особи, яка завдала такі збитки - ОСОБА_1 .

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги те, що винними діями ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, було спричинено шкоду потерпілому ОСОБА_2 , яку відповідно до Закону було відшкодовано МТСБУ, то ці витрати повинні бути відшкодовані останньому шляхом їх стягнення у порядку регресу з ОСОБА_1 , з якого також слід стягнути витрати, пов`язані з регламентною виплатою по страховому випадку, - суд дійшов висновку, що вимога позивача про відшкодування шкоди є обґрунтованою та доведеною, а тому така вимога підлягає задоволенню з урахуванням наведених вище мотивів та розрахунків, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів юридичної особи.

Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено повністю, - суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3028,00 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 141, 246, 258, 259, 263-265, 268, 270, 273, 281-284, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

позовну заяву МОТОРНОГО (ТРАНСПОРТНОГО) СТРАХОВОГО БЮРО УКРАЇНИ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь МОТОРНОГО (ТРАНСПОРТНОГО) СТРАХОВОГО БЮРО УКРАЇНИ 65505 (шістдесят п`ять тисяч п`ятсот п`ять) грн. 86 коп., з яких: у порядку регресу - 60667,56 грн.; у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку - 4838,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь МОТОРНОГО (ТРАНСПОРТНОГО) СТРАХОВОГО БЮРО УКРАЇНИ у рахунок відшкодування витрат, понесених по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду безпосередньо або через Долинський районний суд Кіровоградської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено у силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

- позивач МОТОРНЕ (ТРАНСПОРТНЕ) СТРАХОВЕ БЮРО УКРАЇНИ, місцезнаходження: бульвар Русанівський буд. 8, м. Київ, 02154, , UA 2284871 в АТ Укрексімбанку м. Києва;

- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ..

Суддя О.А. Кнуров