Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/514/15-ц
Провадження № 4-с/553/15/2024
У Х В А Л А

Іменем України

09.08.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі: головуючого судді Фоміної Ю.В., за участю секретаря судового засідання Долгової М.М., боржника ОСОБА_1 , представника боржника адвоката Тимохіної Л.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава скаргу ОСОБА_1 на постанови державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

21.06.2024 року до Ленінського районного суду м. Полтави надійшла скарга боржника ОСОБА_1 на постанови головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Масич Світлани Іванівни від 13.03.2018 року та від 18.05.2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, винесені у виконавчому провадженні №48211255, стягувач ОСОБА_2 .

Скарга обґрунтовується тим, 28.04.2015 року Ленінським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист №2/553/416/2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини доходу з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12.12.2014 року.

На виконання рішення суду відкрито виконавче провадження №48211255 в межах якого державним виконавцем винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 13.03.2018 року та від 18.05.2021 року. Постанова від 13.03.2018 року обґрунтована наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.03.2018 року за період з 12.12.2014 року по 01.03.2018 року становить 49271,17 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Незважаючи, що боржником ОСОБА_4 повністю погашений борг зі сплати аліментів в сумі 49271,17 грн., державний виконавець не скасувала постанову від 13.03.2018 року, та незважаючи на наявність нескасованої постанови від 13.03.2018 року повторно винесла постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 18.05.2021 року, обґрунтовуючи наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 18.05.2021 року за період з 12.12.2014 по 01.06.2021 в сумі 151352,96 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Наявність тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, а також вилучення посвідчення водія позбавляють боржника можливості працювати, оскільки робота водія є єдиним джерелом його заробітку, боржник не може влаштуватися на роботу на посаду водія до обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Автомобіліст 2», який готовий прийняти його на роботу. Тому вважає дані постанови незаконними.

Про існування обмеження у праві керування транспортними засобами боржник дізнався лише 17.04.2024 року, коли його зупинили співробітники Управління патрульної поліції та скали відносно нього адміністративний протокол за ст.126 КУпАП та вилучили посвідчення водія, та оскільки самостійно не міг підготувати скаргу звернувся до безплатної правової допомоги. Після проведення зустрічі з адвокатом, узгодження правової позиції та вивчення, збору документів було складено дану скаргу та спрямовано до суду.

Отже, з викладених підстав просить суд поновити строк для подання скарги на дії державного виконавця, який пропущений з поважних причин. Зобов`язати державного виконавця усунити порушення та поновити порушене право боржника шляхом скасування постанов від 13.03.2018 року та від 18.05.2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, винесені у виконавчому провадженні №48211255.

В судовому засіданні засідання боржник підтримав скаргу та пояснив. Що він є водієм професіоналом, раніше займався перевезенням, на військовій службі також займав посаду водія, під час служби з нього стягувалися аліменти з його заробітної плати, а також він по можливості здійснює погашення заборгованості зі сплати аліментів, після звільнення з військової служби за станом здоров`я та лікування, він планує продовжувати заробляти собі на життя саме за професією водія, оскільки важка праця йому протипоказана за медичним висновком, має намір отримати нову категорію водійських прав керування вантажним автомобілем з причепом, щоб мати змогу утримувати свою сім`ю та дітей, а тому обмеження його у праві керування позбавляє його єдиного законного заробітку. Про всі ці обставини він повідомляв державного виконавця, надавав останньому банківські квитанції на підтвердження сплати заборгованості по аліментам, але оскаржувальні постанови державним виконавцем не скасовані.

Представник боржника в судовому засіданні підтримала скаргу та просила її задовольнити.

Стягувач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином.

Державний виконавець в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення боржника та його представника, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 3 цієї ж статті Закону передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

За правилами Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилось, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

06 лютого 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, у тому числі й до Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, посилено відповідальність платників аліментів у разі допущення заборгованості, введено відповідні заходи та порядок їх застосування з наданням відповідних повноважень державному виконавцю.

Відповідно до пунктів 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Разом з тим, частиною 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 06.04.2015 року, справа №553/514/15-ц, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволені. З ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини доходу з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12.12.2014 року.

На виконання даного рішення суду відкрито виконавче провадження №48211255.

13.03.2018 року головним державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Масич С.В. винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами шляхом вилучення посвідчення водія, у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.03.2018 року за період із 12.12.2014 року по 01.03.2018 року становить 49271,17 грн.

18.05.2021 року головним державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Масич С.В. винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 18.05.2021 року за період із 12.12.2014 року по 01.06.2021 року становить 151352,96 грн.

Відповідно до копії листа Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Автомобіліст 2» від 10.06.2024 року, кооператив бере на себе обов`язок взяти на роботу громадянина ОСОБА_1 на посаду водія з 17.06.2024 року.

Відповідно до посвідчення водія, ОСОБА_1 , має право на керування транспортними засобами категорії В1,В,С1,С, категрії В та С отримані у 2004 році, В1 та С1 отримані у 2013 році, що свідчить про те, що керування транспортними засобами для володільця цього посвідчення є професією.

Відповідно до військового квитка, ОСОБА_1 має військову професію водія.

Врахувавши пояснення ОСОБА_1 , оцінивши надані документи в їх сукупності, суд доходить висновку, що дійсно ОСОБА_1 є професійним водієм, має військову професію водій та на даний час планує продовжувати роботу водія, а отже тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами позбавляє його основного законного джерела засобів для існування.

Тому державний виконавець, у провадженні якого перебуває виконавче провадження № 48211255, отримавши вказані документи мав скасувати постанову про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, оскільки наявні обмеження, передбачені пунктом 1 частини 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Невчинення державним виконавцем таких дій свідчить про його неправомірну бездіяльність, а тому скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою.

Врахувавши, що копії оскаржувальних постанов боржник отримав лише в червні 2024 року, звернувся за професійною правовою допомогою, суд вважає за необхідним поновити боржнику ОСОБА_1 строк для подання скарги на постанови державного виконавця, як такий що пропущений з поважних причин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити боржнику ОСОБА_1 строк для подання скарги на постанови державного виконавця, як такий що пропущений з поважних причин.

Скаргу ОСОБА_1 на постанови державного виконавця, - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо скасування постанов про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

Скасувати постанову, винесену 13.03.2018 року у межах виконавчого провадження №48211255 головним державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Масич Світланою Іванівною, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у праві керування транспортними засобами, шляхом вилучення посвідчення водія.

Скасувати постанову, винесену 18.05.2021 року у межах виконавчого провадження №48211255 головним державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Масич Світланою Іванівною, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у праві керування транспортними засобами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та оголошено 09.08.2024 року.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. В. Фоміна