АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року

м. Чернівці

справа № 727/614/24

провадження 22-ц/822/362/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Височанської Н.К., Одинака О.О.

секретаря Скулеба А.І.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

заінтересована особа ОСОБА_5 , Служба у справах дітей Чернівецької міської ради

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 січня 2024 року, головуючий у першій інстанції Чебан В.М.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису за участі заінтересованих осіб ОСОБА_5 , Служби у справах дітей Чернівецької міської ради.

Зазначала, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 липня 2022 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , зареєстрований виконавчим комітетом Їжівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області 07 вересня 2006 року актовим записом №26.

ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Проживає з дітьми ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у будинку АДРЕСА_1 .

Стверджує, що наразі існують обставини, які свідчать про вчинення ОСОБА_5 домашнього насильства щодо неї та дітей, а також ризики продовження вчинення ним домашнього насильства у подальшому.

Вказує, що постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 18 травня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КпАП України, вчинення домашнього насильства полягало в тому, що ОСОБА_5 у присутності дітей завдав ОСОБА_1 удар у грудну клітину.

Після чого 11 жовтня 2022 року о 20 годині ОСОБА_5 прибув до будинку АДРЕСА_1 під час перебування ОСОБА_1 на лікуванні у Ізраїлі та викликав поліцію через те, що діти не впускали ОСОБА_5 в будинок, чим налякав дітей.

Посилається на те, що 17 жовтня 2022 pоку за результатами психологічної діагностики психологи Чернівецького міського центру соціальних служб дійшли висновку про ймовірність вчинення стосовно дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та в їх присутності психологічного та фізичного насильства; психоемоційний стан ОСОБА_4 є наслідком вчиненого психологічного насильства.

ОСОБА_5 продовжує чинити психологічний тиск на ОСОБА_1 та дітей, зателефонувавши 12 січня 2024 року ОСОБА_1 та повідомивши, що заїхав в Україну, однак не може виїхати, вимагаючи для перетину кордону передати йому дітей, повідомивши про вселення до будинку АДРЕСА_1 на відмову передати йому дітей.

Також 15 січня 2024 року о 15 годині ОСОБА_5 прийшов до будинку АДРЕСА_1 з невідомою особою, періодично стукав у ворота, після прибуття співробітників поліції заповняв якісь папери.

Крім того, 16 січня 2024 року ОСОБА_5 з`явився до гімназії №8 Чернівецької міської ради, спілкувався із завучем.

Дії ОСОБА_5 призвели до того, що діти відмовились ходити до навчальних закладів допоки існують ризики зустрічей з батьком.

ОСОБА_1 та діти бояться вмикати світло в будинку24-б на АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_5 , знаючи про перебування останніх у будинку, буде виламувати двері.

ОСОБА_4 , почувши про батька та про виклики ним поліції, впадає в істерику.

ОСОБА_1 під час лікування протипоказані емоційні перенавантаження, стресові ситуації, потребує нормального психоемоційного стану.

Просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_5 на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

заборонити ОСОБА_5 наближатися на відстань до 1 км до місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити ОСОБА_5 наближатися на відстань до 1 км до місця навчання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 );

заборонити ОСОБА_5 наближатися на відстань до 1 км до місця навчання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 );

заборонити ОСОБА_5 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , якщо вони перебувають у місці, невідомому ОСОБА_5 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 січня 20224 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про видачу обмежувального припису відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

ОСОБА_6 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення яким заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про видачу обмежувального припису задовольнити.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, здійснення ОСОБА_5 самовільного в насильницький спосіб проникнення до чужого житла 18 січня 2024 року проти волі колишньої дружини та дітей, оскільки ОСОБА_5 близько двох років не проживав у будинку АДРЕСА_1 , що є проявом економічного та психологічного насильства стосовно колишньої дружини та дітей, порушенням права на недоторканність житла.

Вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 зазначається про відсутність вчинення щодо неї домашнього насильства, оскільки суд першої інстанції в такий спосіб самоусунувся від правової кваліфікації дій ОСОБА_5 .

Посилається на те, що ОСОБА_5 після самовільного вселення до будинку АДРЕСА_1 вигнав доньку ОСОБА_3 з її кімнати, встановив у будинку та ззовні відеоспостереження, що є черговим проявом домашнього насильства відносно ОСОБА_1 та дітей, переслідуванням та втручанням у особисте життя, що спричиняє емоційну невпевненість.

Наведені обставини свідчать про наявність ризику продовження ОСОБА_5 вчинення домашнього насильства в майбутньому. Заперечення обставин насильства, перекручування фактів є класичною моделлю поведінки кривдника.

Вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги, що не має спільного з майновим спором ОСОБА_5 та ОСОБА_1 встановлення у будинку відео спостереження, ігнорування прав бувшої дружини та дітей на недоторканість житла, вигнання доньки з її кімнати.

Не зрозуміло, яким чином застосування заходів обмежувального припису щодо ОСОБА_5 вплине на розгляд справи №727/1633/23 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Тривалість дій ОСОБА_5 і його відношення до вчиненого ним у травні 2022 року насильства свідчить про високий ризик того, що він і в майбутньому вчинятиме домашнє насильство стосовно колишньої дружини та дітей.

Судом першої інстанції не враховано тривалої тяжкої хвороби ОСОБА_1 , яка повинна переживати стрес через приниження та насильство з боку ОСОБА_5 , можливих тяжких наслідків для дітей, які внаслідок дій батька переживають сильний стрес.

Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виклик свідка ОСОБА_7 та долучення висновків психологічного дослідження на порушення норм процесуального права.

Висновки суду першої інстанції про те, що факт вчинення домашнього насильства може підтверджуватися лише вироком чи постановою суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності не відповідають усталеній судовій практиці.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві ОСОБА_5 , в інтересах якого діє адвокат Логінова М.Д., просить апеляційну скаргу ОСОБА_6 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Вказує на відсутність у матеріалах справи доказів прояву насильства ОСОБА_5 щодо ОСОБА_6 та неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , систематичності здійснення незаконних дій, ризиків вчинення насильства в майбутньому.

Судом першої інстанції встановлено, що заявниця на протязі 2023 року з приводу застосування будь-якого насильства до неї чи дітей до правоохоронних чи інших органів не зверталась, жодних передбачених законодавством заходів до ОСОБА_5 за такі дії не застосовувалось.

Вважає, що звернення ОСОБА_1 пов`язано з тим, що ОСОБА_5 виявив бажання проживати у спірному будинку та користуватися спільним майном.

Будинок АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 систематично чиняться ОСОБА_5 перешкоди у доступі до будинку АДРЕСА_1 .

18 січня 2024 року працівниками патрульної поліції було накладено терміновий заборонний припис серія АА№263818 стосовно кривдниці ОСОБА_1 , яким ОСОБА_1 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_5 протягом 10 діб.

Посилається на те, що ОСОБА_5 було встановлено камеру у коридорі та на будинку. Виїхавши за кордон 26 січня 2024 року, ОСОБА_5 демонтовано всі камери спостереження, не заперечуючи користуванню його частиною майна.

ОСОБА_1 подано заяву про доручення доказів під час третього судового засідання з порушенням процесуальних строків.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_6 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про видачу обмежувального припису, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність вимог заяви ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про видачу обмежувального припису.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив існування між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 неприязних стосунків, визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КпАП України, постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 травня 2022 року, за якою домашнє насильство полягало в погрозах фізичною розправою та висловлюваннях в сторону ОСОБА_1 нецензурною лайкою.

Водночас суд першої інстанції вважав, що будь-яких інших фактів здійснення ОСОБА_5 домашнього насильства стосовно заявниці та неповнолітніх дітей не встановленим, неодноразове вчинення ОСОБА_5 домашнього насильства щодо заявниці, у тому числі фізичного насильства на очах у дітей, чинення психологічного тиску на заявницю та дітей не доведеним, заявниця на протязі 2023 року з приводу застосування будь-якого домашнього насильства до неї чи дітей в правоохоронні чи інші органи не зверталась,

Разом з тим судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці знаходиться цивільна справа 727/1633/23 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про виділення в натурі частки житлового будинку та частки земельної ділянки у спільну часткову власність та цивільна справа 727/12233/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення грошової компенсації у зв?язку з відчуженням спільного майна, наявність між сторонами спору з приводу поділу спільного майна не може само по собі розцінюватись як насильство в сім`ї.

Суд першої інстанції послався на відео файли від 18 січня 2024 року, за якими ОСОБА_1 стверджує, що 18 січня 2024 року не було домашнього насильства з боку ОСОБА_5 , а було проникнення у житло, оскільки ОСОБА_5 тривалий час не проживав у помешканні.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що відсутні ризики вчинення ОСОБА_5 в подальшому домашнього насильства, підстави видати обмежувальний припис відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263ЦПКУкраїни судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 липня 2022 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , зареєстрований виконавчим комітетом Їжівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області 07 вересня 2006 року актовим записом №26.

ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_1 та неповнолітні ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 зареєстровані та проживають у будинку АДРЕСА_1 за актом, складеним сусідами 02 травня 2023 року.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкту №362426683 від 18 січня 2024 року здійснено реєстрацію права власності ОСОБА_5 на частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , частку земельної ділянки площею 0,0788 кадастровий номер :20:002:0299

Відповідно до довідки Чернівецької гімназії № 8 Чернівецької міської ради від 17 січня 2024 року №01-12/24, довідки Чернівецької гімназії № 8 Чернівецької міської ради від 17 січня 2024 року №01-12/25 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 навчаються у Чернівецькій гімназії №8 Чернівецької міської ради.

ОСОБА_2 відвідує Чернівецький ліцей №22 ім. Кохановського, що підтверджується учнівським квитком Чернівецького ліцею №22.

За довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 28 липня 2022 року серія 12 ААГ №066209 ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, час настання інвалідності з 01 березня 2022 року.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 07 листопада 2023 року серія 12 ААГ №579531 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, час настання інвалідності з 01 серпня 2023 року.

Постановою Шевчнеківського районного суду м.Чернівці від 18 травня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КпАП України, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн в дохід держави.

На підставі постанови Шевчнеківського районного суду м.Чернівці від 18 травня 2022 року ОСОБА_5 29 квітня 2022 року о 22 годині 45 хвилин по АДРЕСА_1 вчинив конфлікт зі своєю дружиною ОСОБА_1 , в ході якого висловлювався нецензурною лайкою в її бік та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим спричинено насильство в сім`ї.

За змістом акту, складеного ОСОБА_8 , ОСОБА_9 22 січня 2024 року, у правому куті переднього фасаду будинку АДРЕСА_1 є камера відео спостереження.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до вимог частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника;3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду:від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження№ 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження№ 61-49077св18).

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, ОСОБА_1 вказувала, що ОСОБА_5 вчиняє щодо неї та дітей домашнє насильство, зокрема, постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 травня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КпАП України.

Водночас ОСОБА_1 посилалася на те, що 11 жовтня 2022 року о 20 годині ОСОБА_5 прибув до будинку АДРЕСА_1 під час перебування ОСОБА_1 на лікуванні у Ізраїлі та викликав поліцію через те, що діти не впускали ОСОБА_5 в будинок, чим налякав дітей.

ОСОБА_5 продовжує чинити психологічний тиск на ОСОБА_1 та дітей, зателефонувавши 12 січня 2024 року ОСОБА_1 та повідомивши, що заїхав в Україну, однак не може виїхати, вимагаючи для перетину кордону передати йому дітей, повідомивши про вселення до будинку АДРЕСА_1 на відмову передати йому дітей.

Після чого 15 січня 2024 року о 15 годині ОСОБА_5 прийшов до будинку АДРЕСА_1 з невідомою особою, періодично стукав у ворота, після прибуття співробітників поліції заповняв якісь папери.

Крім того, 16 січня 2024 року ОСОБА_5 з`явився до гімназії №8 Чернівецької міської ради, спілкувався із завучем.

Тому не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на неповноту встановлення судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, здійснення ОСОБА_5 самовільного в насильницький спосіб проникнення до чужого житла 18 січня 2024 року проти волі колишньої дружини та дітей, оскільки ОСОБА_5 близько двох років не проживав у будинку АДРЕСА_1 , звільнення ОСОБА_3 кімнати з метою користування приміщенням ОСОБА_5 , встановлення у будинку та ззовні відеоспостереження, адже такі обставини мали місце після звернення ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до суду з заявою про видачу обмежувального припису, не зазначались підставою для видачі обмежувального припису.

Натомість, ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звертаючись до суду з заявою про видачу обмежувального припису, підстави для видачі обмежувального припису пов`язувала із вчиненням ОСОБА_5 психологічного насильства у вигляді усунення перешкод, які чиняться ОСОБА_1 , у доступі до будинку АДРЕСА_1 шляхом виклику поліції, погрози ОСОБА_5 вселення до будинку24-б на АДРЕСА_1 , вимоги ОСОБА_5 передати дітей для перетину кордону, відвідування ОСОБА_5 гімназії №8 Чернівецької міської ради та спілкування із завучем.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкту №362426683 від 18 січня 2024 року здійснено реєстрацію права власності ОСОБА_5 на частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , частку земельної ділянки площею 0,0788 кадастровий номер :20:002:0299.

ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в апеляційній скарзі не визнається право ОСОБА_5 на користування будинком АДРЕСА_1 з підстав не проживання останнього близько двох років.

З огляду на наведене вчинення ОСОБА_5 дій з метою усунення перешкод, які чиняться ОСОБА_1 , у доступі до будинку АДРЕСА_1 шляхом виклику поліції, повідомлення про вселення до будинку АДРЕСА_1 за наявності права власності ОСОБА_5 на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , не є формою домашнього насильства, виключає умисне позбавлення ОСОБА_1 та неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 житла або можливості користуватися ним.

Законом України «Про доступ до судових рішень» регулюються відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та введення Єдиного державного реєстру судових рішень (стаття 1 цього Закону).

Згідно з частиною першою статті 6 Закону кожен має право повністю або частково відтворювати судові рішення, що проголошені судом прилюдно, у будь-який спосіб, у тому числі через оприлюднення в друкованих виданнях, у засобах масової інформації, створення електронних баз даних судових рішень.

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (частина третя статті 6 Закону).

З інформації Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що у провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці перебуває справа №727/1633/23 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про виділення у натурі частки житлового будинку та частки земельної ділянки, що знаходяться у спільній частковій власності, зустрічним позовом ОСОБА_1 , у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування Чернівецької міської ради про поділ майна в натурі, визнання права користування частиною житлового будинку.

Отже, вбачається, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 існує спір щодо нерухомого майна будинку АДРЕСА_1 .

Ураховуючи наведене, сам факт звернення до суду свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям та не підтверджує факт вчинення ОСОБА_5 економічного насильства до ОСОБА_1 та неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим ОСОБА_1 не посилається на те, що вчинення ОСОБА_5 дій з метою доступу до будинку АДРЕСА_1 , повідомлення про вселення до будинку АДРЕСА_1 , вимоги надати дітей для перетину кордону, відвідування гімназії №8 Чернівецької міської ради та спілкування із завучем включають словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування.

Отже наведені дії ОСОБА_5 самі по собі не свідчать про вчинення ОСОБА_5 психологічного насильства до ОСОБА_1 та неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 , на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо помилковості висновків суду першої інстанції про те, що факт вчинення домашнього насильства може підтверджуватися лише вироком суду чи постановою про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За висновком Верховного Суду, викладеного у постановах від 29 серпня 2019 року 640/23804/18, від ЗО січня 2020 року у справі N 545/744/19, від 06 лютого 2020 року 753/8626/19, від 05 березня 2020 року у справі N 755/5273/19, від 02 вересня 2020 року, у справі у справі 635/4854/19-ц, від 10 лютого 2021 року у справі N 761/49109/19, від 24 лютого 2021 року, у справі 570/2528/20, лише сам факт звернення до компетентних органів з заявою про вчинення домашнього насильства та відкриття кримінального провадження з цього питання не означають доведеність вчинення домашнього насильства є обґрунтованим відповідно до умов доведення винуватості особи, передбачених КПК України. Однак помилковим є тлумачення цього висновку з тієї точки зору, що лише наявність повідомлення підозри у факті вчинення домашнього насильства і кримінального правопорушення, направлення до суду обвинувального акту або вирок кримінального суду є єдиними належними доказами вчинення домашнього насильства у вирішенні питань застосування обмежувального припису в межах ЦПК України. Сама по собі відсутність кримінального провадження щодо вчинення домашнього насильства не може автоматично свідчити про відсутність домашнього насильства, як і наявність кримінального провадження також не свідчить автоматично про вчинення домашнього насильства. Це все фактори, наявність чи відсутність яких має оцінюватись цивільним судом у комплексі для вирішення питання про видання обмежувального припису (що було зроблено у справі № 753/23624/18 відповідно до постанови від 27 листопада 2019 року).

На підтвердження вимог заяви про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 посилалася на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 травня 2022 року, якою ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КпАП України.

На підставі постанови Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 травня 2022 року ОСОБА_5 29 квітня 2022 року о 22 годині 45 хвилин по АДРЕСА_1 вчинив конфлікт зі своєю дружиною ОСОБА_1 , в ході якого висловлювався нецензурною лайкою в її бік та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим спричинено насильство в сім`ї.

У матеріалах справи відсутні інші об`єктивні дані, якими підтверджуються доводи ОСОБА_1 щодо вчинення ОСОБА_5 домашнього насильства.

Оцінюючи вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з обставин відсутності домашнього насильства.

Отже з часу вчинення ОСОБА_5 щодо ОСОБА_1 психологічного насильства у квітні 2022 року до звернення ОСОБА_1 до суду з цією заявою у січні 2024 року минув тривалий час, фактів протиправної поведінки ОСОБА_5 протягом цього часу заявником не наведено.

За таких обставин судом першої інстанції зроблено обгрунтований висновок про недоведеність заявником існування високого рівня вірогідності повторного вчинення ОСОБА_5 домашнього насильства, підстав застосування до ОСОБА_5 обмежувального припису.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на наведене рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 січня 2024 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 20 травня 2024 року.

Головуючий: Н. Ю. Половінкіна

Судді Н. К. Височанська

О. О. Одинак