Єдиний унікальний номер 725/6438/24
Номер провадження 2/725/1238/24
07.08.2024 року Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі: головуючого судді Іщенко І. В. за участю секретаря судового засідання Андрійчук М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.08.2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволено.

Позивач просив розірвати шлюб, після розірвання шлюбу малолітню дитину залишити проживати з ним/батьком; Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що він самостійно виховує та утримує малолітню дитину.

Судом встановлено, що в рішенні суду не вирішено питання щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт того, що він самостійно виховує та утримує малолітню дитину.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, відповідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Порядок судочинства у справах про встановлення юридичних фактів врегульовано статтями 315-319 ЦПК. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду за таких умов: 1) факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій; 2) для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення; 3) встановлення факту не має бути пов`язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду; 5) заявник не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт, що має юридичні наслідки. Наявність спору про право, не підвідомчого судам, не є перешкодою для судового встановлення юридичного факту. Чинним законодавством не передбачений інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів.

Судом встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує заклад дошкільної освіти №714. Батько ОСОБА_1 приймає участь у житті дитини, приводить і забирає з садочка, цікавиться розвитком і вихованням доньки /а.с.11/.

Сторони по справі досягли взаємної згоди щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини з батьком від 05.07.2024р. /а.с.26/.

Отже, вказаний спосіб, який був використаний сторонами для вирішення питання проживання дитини в добровільному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.06.2018 по справі № 822/2446/17, дійшов висновку, що поняття «одинокий батько» та «одинока матір» є тотожними, та зазначив: "відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9 (далі - Постанова Пленуму ВСУ), одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. Позаяк, правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, вбачається можливим застосування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого зазначено у Постанові Пленуму ВСУ. Тобто, для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько», необхідні 2 факти: не перебування у шлюбі, а також виховання і утримання дитини самими матір`ю чи батьком відповідно, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини.

Таким чином, враховуючи те, що під час ухвалення рішення не вирішено питання щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт того, що він самостійно виховує та утримує малолітню дитину.

Враховуючи вищенаведене керуючись ст. 270 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В :

Ухвалити по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, додаткове рішення.

Встановити факт того, що має юридичне значення, а саме факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійно виховує та утримує малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. В. Іщенко