Справа № 548/2335/24
Провадження № 2/548/691/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2024 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - Коновод О. В.

за участю : секретаря судового засідання - Манжос Т.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі.

Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом.

На обґрунтування позову зазначає, що позивачі, ОСОБА_1 (дочка) та ОСОБА_2 (онук) є єдиними спадкоємцями за законом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Після смерті останнього відкрилася спадщина на його спадкове майно, зокрема на земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства та земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд, що розташовані в с. Покровська Багачка Хорольського (після зміни адміністративно-територіального устрою Лубенського) району Полтавської області на території Покровсько-Багачанської сільської ради Хорольського району Полтавської області (на теперішній час Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області). Позивачі як єдині спадкоємця за законом спадщину прийняли, проте оформити свої спадкові права на вказане майно не мають можливості, оскільки за життя спадкодавець не завершив процедуру приватизації та не оформив право власності на вказані земельні ділянки, в зв`язку з чим Позивачі змушені просити суд визнати за ними право на завершення приватизації земельних ділянок.

За життя ОСОБА_3 було передано в порядку приватизації у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га для ведення підсобного господарства, обслуговування жилих будинків та будіництва що розташована на території Покровсько-Багачанської сільської ради Хорольського району Полтавської області (наразі Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області). Зазначене підтверджується рішенням шістнадцятої сесії двадцять першого скликання Покровсько-Багачанської сільської ради народних депутатів Хорольського району Полтавської області від 21.12.1993 р. «Про безкоштовну передачу в приватну власність громадянам П-Багачанської сільської ради земельних ділянок», архівним витягом №07-02/Ц-140 від 10.09.2024 р.

Пізніше рішенням виконавчого комітету Покровсько-Багачанської сільської ради Хорольського району Полтавської області №31 від 25.06.2001 р. площу земельної ділянки було збільшено на 0,25 га за рахунок земель сільської ради та вирішено передати ОСОБА_3 у приватну власність земельну ділянку площею 0,85 га, зокрема:для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,25 га;для ведення особистого підсобного господарства 0,60 га.

ОСОБА_3 розпочав виготовлення технічної документації із землеустрою на зазначені ділянки, проте державний акт не отримав з невідомих причин.

Рішення про приватизацію земельних ділянок прийнято в період чинності Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок».

25.10.2024 року по справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.

В судове засідання позивачі та їх представник не з"явилися, але в позовній заяві прохали суд провести розгляд справи за їх відсутності.

В судове засідання представник відповідача Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області не з"явився, але подали заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Позивачі, ОСОБА_1 (дочка) та ОСОБА_2 (онук) є єдиними спадкоємцями за законом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Після смерті останнього відкрилася спадщина на його спадкове майно, зокрема на земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства та земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд, що розташовані в с. Покровська Багачка Хорольського (після зміни адміністративно-територіального устрою Лубенського) району Полтавської області на території Покровсько-Багачанської сільської ради Хорольського району Полтавської області (на теперішній час Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області). Позивачі як єдині спадкоємця за законом спадщину прийняли, проте оформити свої спадкові права на вказане майно не мають можливості, оскільки за життя спадкодавець не завершив процедуру приватизації та не оформив право власності на вказані земельні ділянки, в зв`язку з чим Позивачі змушені просити суд визнати за ними право на завершення приватизації земельних ділянок.

За життя ОСОБА_3 було передано в порядку приватизації у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га для ведення підсобного господарства, обслуговування жилих будинків та будіництва що розташована на території Покровсько-Багачанської сільської ради Хорольського району Полтавської області (наразі Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області). Зазначене підтверджується рішенням шістнадцятої сесії двадцять першого скликання Покровсько-Багачанської сільської ради народних депутатів Хорольського району Полтавської області від 21.12.1993 р. «Про безкоштовну передачу в приватну власність громадянам П-Багачанської сільської ради земельних ділянок», архівним витягом №07-02/Ц-140 від 10.09.2024 р.

Пізніше рішенням виконавчого комітету Покровсько-Багачанської сільської ради Хорольського району Полтавської області №31 від 25.06.2001 р. площу земельної ділянки було збільшено на 0,25 га за рахунок земель сільської ради та вирішено передати ОСОБА_3 у приватну власність земельну ділянку площею 0,85 га, зокрема:для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,25 га;для ведення особистого підсобного господарства 0,60 га.

ОСОБА_3 розпочав виготовлення технічної документації із землеустрою на зазначені ділянки, проте державний акт не отримав з невідомих причин.

Рішення про приватизацію земельних ділянок прийнято в період чинності Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок».

Норми права, застосовані судом.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1ст.1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається її спадщина. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.2ст.1220 ЦК України).

Згідно із ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно із статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

Згідно зі статтею 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості)

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 3, 4, 9, 10 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Згідно ст. 80, п. "г" ч.1 ст. 81 та ч. 1 ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3 ст.152 ЗК України.

За статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена - й право на її завершення.

Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243 св. 18 зазначив: «Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139- V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-V1). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 Земельного Кодексу України).»

Згідно п.7 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України випливає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом ніж той, який встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально- правових способів захисту цивільно права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8-9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.15,16,328,392 ЦК України, ст.ст.1-18,76-81,141,209-241,259,263-265,268,354,355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання : с. П.Багачка Лубенського району Полтавської області), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання : АДРЕСА_1 ), представник позивача: адвокат Третяк Катерина Павлівна ( адреса проживання АДРЕСА_2 , Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2139 від 18.04.2018 р .) до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області (адреса знаходження : вул. 1 Травня,4 м. Хорол Лубенського району Полтавської області, код ЄДРПОУ 22528612) про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації, отримання на своє ім`я правовстановлюючих документів та проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного (селянського) господарства площею 0,60 га та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, що розташовані на території Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, приватизацію яких розпочав ОСОБА_3 на підставі рішення шістнадцятої сесії двадцять першого скликання Покровсько-Багачанської сільської ради народних депутатів Хорольського району Полтавської області від 21.12.1993 р. «Про безкоштовну передачу в приватну власність громадянам П-Багачанської сільської ради земельних ділянок» та рішення виконавчого комітету Покровсько-Багачанської сільської ради Хорольського району Полтавської області №31 від 25.06.2001 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 03.12.2024 року.

Суддя : О.В. Коновод