Справа № 539/4898/24
Провадження № 2-з/539/29/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2024

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Г.М.Гуменюк, розглянувши за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

04.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, який має намір подати до ОСОБА_2 , Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство «СЕТАМ», ОСОБА_3 , ПАТ АБ «Укргазбанк», що буде пред`явлено до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, та предметом якого буде, визнання правочинів недійсними та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

Заява мотивована тим, що на момент подачі заяви ОСОБА_1 є співвласником нерухомого майна, а саме: 1/2 житлового будинку з побудовами, загальною площею 149,3 кв.м, житловою площею 90,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 107, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Полтавської області Ставицькою Л.Г. 10.01.2012 року та зареєстровано в реєстрі №54, номер права власності в ДРРП №53358147; земельної ділянки з кадастровий номер: :03:005:0025 площею 0.05 га, за адресою АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:107 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Полтавської області Ставицькою Л.Г. 10.01.2012 року та зареєстровано в реєстрі №54, номер права власності в ДРРП №53359221. Так як не відбувся електронний аукціон з реалізації вказаного нерухомого майна, у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (лот №560470), 17 жовтня 2024 року вказане майно передано стягувачу - ОСОБА_2 , що підтверджується актом про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу ЗВП №67532609 та постановою про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.10.2024 ВП №67522294. Заявник вважає, що передача спірного майна ОСОБА_2 відбулася з порушенням законодавства, тому правочини, здійснені за результатом такої передачі (акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.10.2024 та постанова про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.10.2024) є такими, що підлягають скасуванню, а спірне майно підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння від набувача. Відтак у ОСОБА_2 відсутні будь-які перешкоди для того, щоб зареєструвати за собою, а в подальшому продати зазначене нерухоме майно третім особам, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

У зв`язку з вище зазначеним заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом: накладення заборони на вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження, переоформлення та/або державну реєстрацію нерухомого майна :

житлового будинку з побудовами загальною площею 149,3 кв.м, житловою площею 90,8 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 107, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Полтавської області Ставицькою Л.Г. 10 січня 2012 року та зареєстрованого в реєстрі № 54, номер відомостей про речове право в ДРРП: 53358147;

земельної ділянки загальною площею 0,05 га, цільова призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:005:0025, місцезнаходження. АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 107, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Полтавської області Ставицькою Л.Г. 10 січня 2012 року та зареєстрованого в реєстрі №54, номер відомостей про речове право в ДРРП: 53359221 - до набрання рішенням суду законної сили, а також накладення арешту на вказані об`єкти нерухомого майна та накладення заборони будь-яким особам вчиняти дії із відчуження зазначених об`єктів нерухомості.

Зазначає, що вид забезпечення позову є доцільним та співмірним з вимогами позову, та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач має намір звернутися до суду, а невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки щодо спірного майна вчинені дії щодо його передачі для подальшої реєстрації права власності за ОСОБА_2 тому, у заявника є абсолютно обґрунтовані припущення, що ОСОБА_2 вчиняються дії, направлені на відчуження, а саме, отримання свідоцтва про право власності та державної реєстрації за собою спірного майна та вважає, що може відбутися неодноразове відчуження вказаного нерухомого майна, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, в тому числі у випадку набуття майна добросовісним набувачем.

Вирішуючи питання забезпечення позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вимогами п.3-4 ч.1 ст.151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зокрема, у зазначеній постанові роз`яснено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч.3 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. наявне виконавче провадження № 67522294, з виконання виконавчого листа №539/4112/20, виданого Лубенським міськрайонним судом Полтавської області 05.11.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 03.06.2020 в розмірі 20000 доларів США, що на день подання позовної заяви складає 571166 грн та заборгованості по сплаті процентів за користування коштами у розмірі 1635 доларів США, що на день подання позовної заяви складає 46127,35 грн.

ОСОБА_1 є боржником у вказаному виконавчому провадженні.

Із постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. про зняття арешту з майна від 17.10.22014року встановлено, що 10 жовтня 2024 року не відбувся електронний аукціон з реалізації майна боржника, а саме: 1/2 частини житлового будинку з побудовами загальною площею149,3 кв.м, житловою площею 90,8 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 та 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0,05 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:005:0025, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю допущених учасників: торгів (лот № 560470). При цьому стягувач скористався своїм правом залишити за собою нереалізоване майно боржника в рахунок погашення заборгованості та надав відповідну заяву.

17 жовтня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. складено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та постанову про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу. Із зазначених документів встановлено, що ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за зведеним виконавчим провадженням № 67522294 передано наступне майно: 1/2 частини житлового будинку з побудовами загальною площею 149,3 кв.м, житловою площею 90,8 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 та 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0,05 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:005:0025, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , за ціною аукціону 768250грн.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 524/188/18. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 908/309/21, від 04.11.2021 у справі № 907/416/21, від 24.06.2021 у справі № 310/9167/20, від 12.01.2023 у справі № 334/9179/21.

В даному ж випадку, застосування заходів забезпечення позову, який на часі не пред`явлено, фактично зупинить виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області № 539/4112/20, яке набрало законної сили. В той же час заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження, переоформлення та/або державну реєстрацію цілісних об`єктів нерухомого майна: житлового будинку з побудовами загальною площею 149,3 кв.м, житловою площею 90,8 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 107, та земельної ділянки загальною площею 0,05 га, цільова призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:005:0025, місцезнаходження. АДРЕСА_1 , із накладенням арешту на вказані об`єкти нерухомого майна та заборони будь-яким особам вчиняти дії із відчуження зазначених об`єктів нерухомості, хоча по ходу примусового виконання судового рішення, ОСОБА_2 , як стягувачу, в рахунок погашення заборгованості за зведеним виконавчим провадженням № 67522294 передано 1/2 частини вище зазначеного житлового будинку та 1/2 частини вказаної земельної ділянки.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину та брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви про забезпечення позову є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Також достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Дані правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 04.09.2020 року №200/12227/17.

Разом з тим, на відміну від адміністративного судочинства, визначальний принцип цивільного судочинства полягає у змагальності сторін, тобто у покладанні обов`язку доказування обставин в обґрунтування вимог/заперечень покладається на кожну із сторін процесу.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, та певні протоколи до неї, і ця обставина з огляду на приписи ч.1 ст. 9 Конституції України, Закону України від 29.06.2004 року «Про міжнародні договори» свідчить про обов`язковість застосування національними судами України норм Конвенції.

Накладання судом арешту на майно особи, безперечно є втручанням зі сторони державного органу у право власності особи, передбачене статтею 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статі 1 Протоколу №1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються і поставленою метою. (Рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.1999 року, заява №22774/93).

Відтак суд наголошує, що диспозиція ст. 149, 150-153 ЦПК України, яка дозволяє суду забезпечити позов шляхом накладання арешту на майно особи, носить оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18, провадження № 14-729цс19 зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Оскільки заявником ставиться питання про втручання судовим рішенням в основоположне право особи вільно володіти майном, до ухвалення остаточного рішення у справі, для суду є несправедливим та нерозумним «формальний» підхід для вирішення питання забезпечення позову шляхом його задоволення виключно шляхом дослідження чи дотримано позивачем форми заяви про забезпечення позову, без з`ясування дійсних відносин сторін спору. Навіть якщо між сторонами і існує спір, рішення суду, постановлене у формі ухвали, про накладання арешту на майно, тобто втручання в основоположне право особи вільно володіти майном, до ухвалення остаточного рішення у справі - не може ґрунтуватися виключно на припущеннях ОСОБА_1 , про те, що відповідачем ОСОБА_2 вчиняються дії, направлені на відчуження, а саме, отримання свідоцтва про право власності та державної реєстрації за собою спірного майна.

На даному етапі судового розгляду, матеріали справи містять підтвердження лише того, що на момент подання заяви про забезпечення позову, ОСОБА_2 , як стягувач у зведеному виконавчому проваджені № 67522294 скористався своїм правом залишити за собою нереалізоване майно боржника в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 .

Таким чином, проаналізувавши заяву про забезпечення позову, зміст доводів заявника ОСОБА_1 , додані до заяви документи, виходячи із засад розумності, та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову,зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позову, що буде подано суду, суд з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін, приходить до переконання, що подана заявником заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає, оскільки в заяві не зазначено вартості майна станом на момент звернення з відповідною заявою, що унеможливлює встановлення співмірності заявлених вимог, крім нею не наведено реальних обґрунтувань для застосування заходів забезпечення позову у визначений спосіб шляхом накладення заборони на вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження, переоформлення та/або державну реєстрацію цілісних об`єктів нерухомого майна: житлового будинку з побудовами загальною площею 149,3 кв.м, житловою площею 90,8 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 107, та земельної ділянки загальною площею 0,05 га, цільова призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:005:0025, місцезнаходження. АДРЕСА_1 , із накладенням арешту на вказані об`єкти нерухомого майна та заборони будь-яким особам вчиняти дії із відчуження зазначених об`єктів нерухомості та не подано доказів, що невжиття заходів утруднить чи зробить неможливим виконання саме потенційного рішення суду, та очевидно призведе до зупинення виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області № 539/4112/20, яке набрало законної сили.

Враховуючи викладене та керуючись ст.149-154, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження, переоформлення та/або державну реєстрацію нерухомого майна :

житлового будинку з побудовами загальною площею 149,3 кв.м, житловою площею 90,8 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 107, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Полтавської області Ставицькою Л.Г. 10 січня 2012 року та зареєстрованого в реєстрі № 54, номер відомостей про речове право в ДРРП: 53358147;

земельної ділянки загальною площею 0,05 га, цільова призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:005:0025, місцезнаходження. АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 107, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Полтавської області Ставицькою Л.Г. 10 січня 2012 року та зареєстрованого в реєстрі №54, номер відомостей про речове право в ДРРП: 53359221 - до набрання рішенням суду законної сили, а також накладення арешту на вказані об`єкти нерухомого майна та накладення заборони будь-яким особам вчиняти дії із відчуження зазначених об`єктів нерухомості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Лубенського міськрайонного суду Г.М. Гуменюк