Справа № 136/1244/24
провадження № 2/136/290/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2024 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Липовець, у загальному позовному провадженні, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визначення додаткового строку для написання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач), через представника, звернувся до суду з позовом до Турбівської селищної ради (далі відповідач), в якому просив:

- визначити позивачу додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 , а після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок по АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 09.08.2011, яким заповіла її майно своїм дітям: ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_2 та позивачу. Позивач не знав про заповіт матері, а дізнався від своїх рідних сестер лише після смерті рідного брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, позивач і його сестри не прийняли спадщину матері, на відмінно від їх рідного брата ОСОБА_2 , який прийняв її шляхом постійного спільного проживання з нею, хоч і за життя не отримав свідоцтва про право на спадщину. Оскільки позивач не знав, про те що має право на частку в спадщині матері, як і не знав про те, що таку ж частку мають інші його сестри та брат ОСОБА_2 , а тому й після смерті останнього, також протягом шести місяців не подав до нотаріуса заяву про прийняття його спадщини і постійно з ним не проживав. З наведених причин, позивач не зміг вчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини рідного брата ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 27.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкові справи.

Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник не заперечує проти позовної вимоги, тим самим позов визнав, і у своїй заяві просив суд про розгляд справи без нього.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, а у своїй заяві просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позов просили задовольнити.

Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи фіксацію судового засідання.

Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Згідно свідоцтва про право власності №161 від 22.03.2007 ОСОБА_3 належав житловий будинок з прибудовою та господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт 09.08.2011 посвідчений секретарем виконавчого комітету Приборівської сільської ради ОСОБА_7 номер в реєстрі 37, за яким заповіла її майно своїм дітям: ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_2 та позивачу. ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивача ОСОБА_3 померла, а після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов вищевказаний житловий будинок. У відповідь на витребування суду спадкової справи померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Башта-Бєлаєвою М.О. було повідомлено, що така спадкова справа не заводилася. Згідно довідки, виданої Приборівською сільською радою №416 від 19.06.2014 до складу сім`ї ОСОБА_3 входили: чоловік - ОСОБА_8 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ); дочки ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_6 ; син ОСОБА_2 та син - позивач. Згідно довідки, виданої Приборівською сільською радою №415 від 19.06.2014 на день смерті ОСОБА_3 12.03.2013 з нею проживав та був зареєстрований за однією адресою: АДРЕСА_1 , лише один син - ОСОБА_2 . Таким чином, лише останній прийняв спадщину матері, а інші її діти заяв до нотаріуса про прийняття спадщини не подавали. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, не встигнувши оформити прийняту ним спадщину матері ОСОБА_3 . З матеріалів спадкової справи ОСОБА_2 №53/2024 вбачається відсутність відомостей про членів його сім`ї та відсутність його заповіту, а згідно довідки, виданої Турбівською селищною радою №163 від 10.06.2024 вказано, що ОСОБА_2 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 і на день смерті спадкодавця інші особи не були з ним зареєстровані і спільно не проживали. Позивач стверджує, що не знав про заповіт матері, а дізнався від своїх рідних сестер лише після смерті рідного брата, який за життя встиг прийняти спадщину матері шляхом постійного спільного з нею проживання, хоч і за життя не отримав свідоцтва про право на спадщину. Тому після смерті брата ОСОБА_2 , позивач протягом шести місяців не подав нотаріусу відповідну заяву.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

В силу вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1262 ЦК України в другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

В силу приписів ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

В силу вимог ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Об`єктивні, непереборні або істотні труднощі можуть виникати у спадкоємця, який знає про факт смерті спадкодавця, у зв`язку з чим знає (має знати) про наявність у нього певного строку для прийняття його спадщини, але зіштовхується з певними обставинами, які йому заважають це зробити. Суд оцінює характер цих обставин.

Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Суд встановив, що брат позивача ОСОБА_2 вважається таким, хто в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, єдиний, з-поміж своїх сестер ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та брата - позивача, який прийняв спадщину після смерті їх померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 , попри те, що остання за життя заповіла належне їй майно всім вищевказаним дітям, і на яке ОСОБА_2 мав право в силу припису ч. 1 ст. 1223 ЦК України. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, не встигнувши оформити прийняту ним спадщину матері ОСОБА_3 , а з матеріалів спадкової справи ОСОБА_2 вбачається відсутність відомостей про членів його сім`ї та відсутність його заповіту, та й до дня своєї смерті він лише один проживав та був зареєстрований у будинку покійної матері по АДРЕСА_1 .

Також суд встановив, що позивач як рідний брат ОСОБА_2 , єдиний подав до нотаріуса заяву про прийняття його спадщини, будучи в силу припису ст. 1262 ЦК України спадкоємцем другої черги за законом, при цьому ОСОБА_2 за життя заповіту не складав, сім`ї не мав та проживав самотнім. Позивач стверджує, що не знав про заповіт матері, а дізнався від своїх рідних сестер лише після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 рідного брата ОСОБА_2 , тому й протягом шести місяців не подав до нотаріуса заяву про прийняття його спадщини.

Суд вважає, що встановлені причини пропуску строку для прийняття позивачем спадщини померлого брата ОСОБА_2 є поважними і обставини, які цьому передували є такими, які перешкоджали позивачу вчасно прийняти спадщину. Позивач не знав про заповіт матері ОСОБА_3 , за яким вона заповіла своє майно, крім позивача й іншим своїм дітям, і спадщину якої прийняв лише один постійно проживаючий з нею син ОСОБА_2 , який помер одиноким не залишивши заповіту, а тому не можна застосовувати відповідальність у вигляді позбавлення позивача як брата ОСОБА_2 права отримати спадщину за невиконання умови закону (подання заяви про прийняття спадщини у встановлений строк), бо він не знав про виникнення обставини, яка передбачає виникнення такого права на отримання спадщини та обов`язку вчинити певні дії для цього. Не можна не виконати те, про що навіть не знав.

Крім того, відповідачем фактично визнано пред`явлену до нього позовну вимогу під час судового розгляду. Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога: визначити позивачу додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 200, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: с.Соболівка, Вінницький р-н, Вінницька обл., РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (місцезнаходження: вул. Миру, буд. 42, смт Турбів, Вінницький р-н, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 04326230) про визначення додаткового строку для написання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий двохмісячний строк з моменту набрання цим рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано учасниками справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду, а зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено в день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення повного рішення суду.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО