Провадження № 2-з/175/86/24
01 листопада 2024 року смт Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області
Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Шаповалова І.С., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , про забезпечення позову до пред`явлення позову в порядку ст. 152 КПК України,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно, яке розташовано за адресою : АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою.
Поданою заявою зазначає, що має намір звертатись до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом про скасування аукціону, оголошеногДП «Сетам» з продажу вищевказаного нерухомого майна на яке заявник просить накласти арешт.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 листопада 2024 року матеріали заяви було передано в провадження суді ОСОБА_2 .
Дослідивши матеріали заяви суд дійшов наступних висновків.
Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно положень п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову.
Відповідно до положень частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Водночас, статтею 30 ЦПК України визначена виключна підсудність справ, за змістом частини першої, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Об`єктом забезпечення позову у даній справі є нерухоме майно та земельна ділянка за адресою : АДРЕСА_1 , які розташовані у Самарському районі м.Дніпра та не віднесені до територіальної юрисдикції (підсудності) Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.
розглянула питання про те, чи поширюються правила територіальної підсудності до спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, на спори, предметом яких є грошові кошти в межах розрахунку за таке майно, чи їх предметом має бути нерухоме майно безпосередньо. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин. Позиція Великої Палати Верховного Суду ґрунтується, зокрема, на висновку, про те, що враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових. Тому на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, щодо користування нерухомим майном поширюються норми ч. 3 ст. 30 ГПК України (виключна підсудність).
Аналізуючи логічну послідовність формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, у відповідності до правової позиції, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного суду від 16 лютого у справі № 911/2390/18, вбачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.
Тобто, за правилами чинного Цивільного процесуального кодексу України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 149, 150, 151, 152, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя
П О С Т А Н О В И В:
Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя І. С. Шаповалова