Київський районний суд м. Полтави
Справа № 524/2904/24
Провадження №2/552/2017/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2024 Київський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання Хрипунова Т.В.,

учасники справи та їх представники:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Циганкова Ілона Ігорівна,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Конюшко Денис Борисович,

третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення різниці між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення різниці між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування.

У позовній заяві посилався на те, що 11 грудня 2022 року близько 15 год. 15 хв. на трасі Кременчук-Полтава в районі села Дружина Гребля сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Водії склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (євро протокол), де зазначено, що під керуванням водія ОСОБА_5 автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2 , було завдано шкоди автомобілю «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Власником транспортного засобу «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження, у зв`язку з чим позивачу завдано матеріальної шкоди.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування» за полісом обов`язкового страхування власників наземних ТЗ №209564470.

20 січня 2023 року ОСОБА_1 було здійснене страхове відшкодування ПАТ «СК «Альфа Страхування» в розмірі 32955,20 грн.

Але вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу склала 78800,00 грн.

Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь невідшкодований залишок завданої йому шкоди у розмірі 45844 грн. 80 коп., а також судові витрати з розгляду даної справи: судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 15000 грн.

Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 квітня 2024 року справу передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м.Кременчука.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 28 червня 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Відповідач ОСОБА_5 відзиву на позов не надав.

Ухвалою суду від 19 листопада 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача, адвоката Конюшко Д.Б., про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Інших заяв або клопотань учасники справи суду не подавали.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 не з`явились. При цьому представник позивача звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_7 в судове засідання також не з`явились. Представник відповідача звернувся до суду з заявою про проведення судового засідання 19 листопада 2024 року за відсутності сторони відповідача.

Третя особа ПрАТ «СК «Альфа Страхування», яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила.

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи,суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились.

Суд, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.15).

11 грудня 2022 року близько 15 год. 15 хв. на трасі Кременчук-Полтава в районі села Дружина Гребля сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Вказана обставина підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що складений водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_8 (а.с. 10).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль отримав технічні пошкодження, але які саме пошкодження він отримав, докази позивачем до справи не додані.

В повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду зазначено, що автомобіль «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав видимі пошкодження: задній бампер, багажник, фара.

Але які конкретно були завдані пошкодження автомобілю (подряпини, вм`ятини, обсяг, ступінь пошкодження, тощо), долученими до справи доказами не підтверджується, хоча ця обставина суттєво впливає на розмір завданої шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Статтею 1192 ЦК України передбачені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого.

Зокрема, передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 6 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

На час даної дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ СК «Альфа Страхування».

Зазначаючи, що 20 січня 2023 року ПрАТ СК «Альфа Страхування» виплачено страхове відшкодування у розмірі 32955,20 грн., позивач надав скріншот, що підтверджує зарахування коштів у розмірі 32955,20 грн. (а.с. 11).

Відповідно до статті 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

За змістом статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору;

За умовою частини першої, другої статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже Великою Палатою Верховного Суду вже сформульовано висновки щодо відшкодування страховиком шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Судом встановлено, що страховою компанією ПрАТ СК «Альфа Страхування» позивачу здійснено страхове відшкодування у розмірі 32955,20 грн.

Проте долученими до справи доказами не підтверджується в якій сумі страховою компанією оцінено розмір завданого власнику транспортного засобу, чи вся сума визначеного страховою компанією страхового відшкодування виплачена позивачу, чи були інші платежі з виплати страхового відшкодування, яким є ліміт відповідальності страхової компанії за цим договором страхування, чи передбачена договором страхування франшиза, у якому розмірі, тощо.

Сторони до суду не звертались з клопотаннями про витребування у страхової компанії матеріалів страхової справи з виплати страхового відшкодування позивачу або висновку експерта (спеціаліста), яким було визначено розмір збитків, завданих учаснику пригоди внаслідок страхового випадку.

В силу приписів ч.ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд за власною ініціативою позбавлений можливості збирати докази у справі.

Позивач, звертаючись з позовом до суду, зазначив, що загальний розмір завданої йому шкоди становить 78800,00 грн., з яких невідшкодованою залишається шкода у розмірі 45844 грн. 80 коп.

На підтвердження завданого йому розміру майнової шкоди позивач долучив до матеріалів акт виконаних робіт, згідно якого на автомобіль Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , встановлені вказані в акті запчастини (а.с. 14).

Проте, за відсутності у справі відомостей щодо обсягу пошкоджень автомобіля даним актом не підтверджується необхідність заміни вказаних в ньому деталей: кришки багажника, підсилювача заднього, бампера заднього, напрямної бампера.

В повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду вказано, що пошкодження отримав задній бампер, багажник, фара (а.с. 10).

Але вказаним повідомленням не підтверджується, що була пошкоджена кришка багажника, підсилювач задній, напрямна бампера.

Крім того, до акту виконаних робіт включено такі пункти як кузовні роботи на суму 18500,00 грн. та фарбувальні роботи на суму 25700,00 грн., але які саме кузовні та фарбувальні роботи було проведено та чи пов`язані вони з подією ДТП, долученими до справи доказами не підтверджується.

Таким чином позивачем не доведено розмір завданої йому внаслідок ДТП шкоди та розміру невідшкодованої на час розгляду справи шкоди.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи справу на підставі наданих суду доказів, зважаючи на те, що позивачем не доведено належними доказами розміру заподіяної йому та невідшкодованої шкоди, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення різниці між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування необхідно відмовити.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом в задоволенні позовних вимог відмолено, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню йому не підлягають.

Керуючись ст.ст.259, 253-255 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення різниці між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , проживаючий: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ,

відповідач ОСОБА_2 , проживаючий: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ,

третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування», місцезнаходження: м. Київ, вул. Рибальська, 22, .

Повне судове рішення виготовлено 19 листопада 2024 року.

Головуючий О.А.Самсонова