Справа № 454/521/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 листопада 2024 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Орган опіки та піклування в особі Сокальської міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав, зміна способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із даним позовом та просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 14.06.2016р. №454/1107/16-ц та надалі стягувати в розмірі 1/2 частки від заробітку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбних відносинах, які розірвані в 2016році. За час сімейного життя у них народилося троє дітей. Оскільки сімейні відносини між сторонами не склалися то ще в серпні 2015 року відповідач покинув сім`ю і з того часу не приймає жодної участі у житті дітей, не цікавиться ними і матеріально не забезпечує, допустив заборгованість зі сплати аліментів на суму 283745,23грн. Позивач самостійно виховує дітей, забезпечує їм гідні умови проживання та навчання а також виконує всі інші обов`язки покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дітей. Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін, є недостатніми для матеріального утримання їхніх спільних дітей, що ставить їх у скрутне матеріальне становище. Таким чином з метою захистів інтересів дітей позивач змушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

Позивач в судове засідання не прибула, однак її представник - адвокат Семенюк А.В. надав суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач, в судове засідання не прибув, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив, а тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в особі Сокальської міської ради Львівської області в судове засідання не прибув, суду надано заяву міського голови про розгляд справи у відсутності їхнього представника, вирішення даного питання покладає на розсуд суду, долучено рішення виконавчого комітету від 31.05.2024р. №213.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з травня 2007 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 перебували у шлюбних відносинах, які було розірвано 14.06.2016 року рішенням Сокальського районного суду Львівської області №454/1107/16-ц та вирішено стягувати з чоловіка аліменти на користь дружини на утримання дітей.

Як встановлено із матеріалів справи під час перебування сторін у шлюбі у них народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 .

Із наданих копій витягів з реєстру Сокальської територіальної громади вбачається, що ОСОБА_7 проживає разом із дітьми у АДРЕСА_1 , що також підтверджується копією акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 19.10.2023р.

На виконання рішення суду №454/1107/16-ц про стягнення аліментів на користь дружини на утримання дітей відкрито виконавче провадження ВП №52050164 від 15.08.2016р.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином вказаним вище судовим рішенням був встановлений обов`язок відповідача по сплаті аліментів на утримання своїх дітей та визначено їх розмір.

Із розрахунку заборгованості по аліментах, наданого державним виконавцем Сокальського ВДВС у Червоноградському районі Львівської області ЗМУМЮ, встановлено, що ОСОБА_2 допустив заборгованість в розмірі 283745,23грн.

Також із матеріалів справи встановлено, що мати дітей ОСОБА_1 піклується про належне навчання та виховання дітей, а батько дитини ніколи до дошкільного навчального закладу не звертався (копія характеристики з Сокальської ЗШ І-ІІІ ступенів №2).

31.05.2024 року орган опіки та піклування Сокальської міської ради прийняв висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

Виконавчим комітетом Сокальської міської ради Львівської області прийнято рішення №213 від 31.05.2024р. яким затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітніх дітей.

Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню до дітей, матеріально їх не забезпечує, виховання та навчання їм не надає, а тому підлягає позбавленню батьківських прав.

Оцінюючи обставин справи суд виходить з того, що на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Конвенція ООН чч. 1, 2 ст. 27 про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Ураховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки).

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14.

Отже, виходячи з вище викладеного, вважаю, що позов про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини в частині зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) платника аліментів може бути задоволений, оскільки саме одержувач аліментів наділений правом вибору способу стягнення аліментів.

Положеннями ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1,5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.

Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін, є недостатніми для матеріального утримання їхніх спільних дітей, що ставить їх у скрутне матеріальне становище. Позивач самостійно власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітніх дітей, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на неї законом та необхідні для належного їх утримання.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму ВС України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав», ст. ст. 79, 150, 165, 166, 180, 181, 182, 191 СК України, ст.ст.4,5,12,13,76-81,141,206,259,263-265,268,430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються, відповідно до рішення Сокальського районного суду Львівської області від 14.06.2016 року у справі №454/1107/16-ц з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_7 на утримання дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 2038,50 грн. щомісячно, та надалі стягувати аліменти в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) батька, щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заява про перегляд даного заочного рішення може бути подана відповідачем в суд протягом двадцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Сокальської міської ради місце знаходження: м.Сокаль, вул. Шептицького 44, Львівської області, .

Головуючий: Л. Ю. Фарина