КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року

справа № 752/14378/14-ц

провадження № 22-ц/824/10720/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

при секретарі: Шереметьєвій М.В.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1

стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс»

особа, дії якої оскаржуються - державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою заступника начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Вячеслава Андрійовича на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року, постановлену під головуванням судді Кордюкової Ж.І., у справі за скаргою ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», суб`єкт оскарження старший державний виконавець Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кондратюк Дар`я Петрівна, в.о. начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінський Вячеслав Андрійович, заінтересована особа Міністерство юстиції України про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року залишено без розгляду скаргу ОСОБА_1 в частині вимог визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кондратюк Дар`ї Петрівни щодо винесення постанови про виправлення помилки у процесуальному документі НОМЕР_1 від 17.05.2023 року та в частині вимог скасувати постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, винесену старшим державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кондратюк Дар`єю Петрівною НОМЕР_1 від 17.05.2023 року.

В іншій частині скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірними дії в.о. начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Вячеслава Андрійовича щодо відмови у закінченні виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 30.10.2023 року у справі № 752/14378/14-ц.

Зобов`язано в.о. начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Вячеслава Андрійовича винести постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2/752/489/14 від 21.07.2015 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва, на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 30.10.2023 року у справі № 752/14378/14-ц у зв`язку з визнанням виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В поданій апеляційній скарзі заступник начальника відділу державної виконавчої служби просить ухвалу суду скасувати в частині задоволення скарги , постановити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вимог.

Вимоги обґрунтовані тим, що ухвала суду, якою визнано виконавчий документ таким, шо не підлягає виконанню винесена після постанови виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу. Положеннями ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає відновленню у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована. Постанова про повернення виконавчого листа стягувачу незаконною не визнавалась та не скасовувалась. Крім того, вказує на неможливість винести постанову про закінчення виконавчого провадження з технічних причин, враховуючи наявність постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скаржником ОСОБА_1 було подано відзив, у якому вона заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року залишити без змін. Зазначає, що стягнення з боржника на підставі виконавчого документу, який у судовому порядку було визнано таким, що не підлягає виконанню, є прямим порушенням законодавства, адже виконавчий лист фактично припинив своє існування, проте виконавчий збір продовжує стягуватися. На виконання ухвали суду від 12 березня 2024 року державним виконавцем не було ухвалено постанови про закінчення виконавчого провадження з посиланям на завершення виконавчого провадження у зв`язку з поверненням виконавчого листа стягувачу. Звертає увагу, що правові наслідки завершення виконавчого провадження у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу за його письмовою згодою не є тотожними правовим наслідкам закінчення виконавчого провадження з підстав визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні представник стягувача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник скаржника заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходивіз того, що ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 31.10.2023 року виконавчий лист № 2/752/489/14 від 21.07.2015 року був визнаний таким, що не підлягає виконанню.Відтак, зазначена обставина відповідно до приписів п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для закінчення виконавчого провадження і воно не може бути розпочате знову.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 11.12.2014 року Голосіївським районним судом міста Києва у справі № 752/14378/14-ц ухвалено рішення, згідно з яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом в розмірі 57 045,76 доларів США, що за курсом НБУ становить 747 907,62 грн., заборгованість по процентам у сумі 5 637, 48 доларів США, що за курсом НБУ становить 73 911,09 грн., пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 487,50 доларів США, що за курсом НБУ становить 6 391,43 грн., та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами в сумі 612,13 доларів США, що за курсом НБУ становить 8 025,43 грн.

На примусове виконання вищевказаного рішення судом було видано виконавчий лист № 2/752/489/14 від 21.07.2015 року.

02.02.2016 року Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа.

09.02.2016 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 83 623,58 грн.

17.05.2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 було винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі № НОМЕР_1, змінено валюту стягнення боргу та стягнуто виконавчий збір у розмірі 6 378,28 дол. США та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки надійшла відповідна заява стягувача.

31.10.2023 року Голосіївським районним судом міста Києва у справі № 752/14378/14-ц виконавчий лист № 2/752/489/14 від 21.07.2015 року було визнано таким, що не підлягає виконанню.

Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовив у задоволенні вимоги боржника ОСОБА_1 про закриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2/752/489/14 від 21.07.2015 року, оскільки 17.05.2023 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (лист 09.01.2024 НОМЕР_1).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Подання скарги на дії виконавця має бути направлене на відновлення порушених прав скаржника-сторони виконавчого провадження, тому, задовольняючи скаргу, суд одночасно має зобов`язати виконавця усунути допущені порушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

У п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначається, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню була постановлена 31.10.2023 року, в той як постанова про повернення виконавчого листа стягувачу була винесена 17.05.2023 року.

Тобто, виконавчий лист стягувачу було повернуто до того моменту, як суд визнав його таким, що не підлягає виконанню.

У зв`язку з цим, законодавець передбачив порядок дій, яких повинен дотримуватись скаржник ОСОБА_1 . Так, відповідно до ст. 41 Закону №1404 постанова про повернення виконавчого документа визнається незаконною та скасовується у встановленому законом судовому порядку. Вказаного порядку скаржник не дотрималась.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Вячеслава Андрійовича задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року в частині задоволених вимог скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення про залишення скарги про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: