Справа № 162/700/24
Провадження № 2/161/4544/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Корнійчук А.А.

розглянувши в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про виплату недоотриманої пенсії, як спадкового майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України (далі ГУ ПФУ) у Волинській області про виплату недоотриманої пенсії, як спадкового майна.

Свої вимоги, обґрунтовує тим, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.03.2021 року за позовом ОСОБА_2 до ГУПФ України у Волинській області зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_2 з 17.07.2020 року нарахувати та виплатити підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам. На підставі зазначеного рішення суду ГУ ПФУ у Волинській області було проведено нарахування пенсійних виплат в розмірі 199049,16 грн.

Зазначає, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті, він, як спадкоємець за законом, успадкував майно, що складається з невиплаченої заборгованості по недоотриманій пенсії в розмірі 199049,16 грн.

Вказує, що звернувся до відповідача про здійснення виплати недоотриманої пенсії матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як набутого спадкового майна, йому відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії матері, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що право вимоги виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок.

Вважає такі дії зі сторони відповідача, як державного органу, який має виконувати повноваження виключно у відповідності до закону, є протиправними, та такими, що перешкоджають йому в отриманні недоотриманої пенсії матері, яка входить до спадщини та належить йому до отримання.

На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача на його користь належні на день смерті спадкодавцеві ОСОБА_2 , але не одержані нею за життя, 199049,16 грн. пенсійних виплат.

У відзиві на позовну заяву, відповідач заперечує позовні вимоги позивача, оскільки, заборгованість з виплат за рішеннями судів з об`єктивних причин, а саме відсутність в достатній кількості асигнувань з Державного бюджету України, та її погашення не залежить від управлінських рішень керівника чи інших посадових осіб ГУ ПФУ у Волинській області.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 19.08.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 направлено за територіальною підсудністю до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Ухвалю Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.09.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.03.2021 року у справі №140/558/21, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_2 задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ. Зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести ОСОБА_2 з 17 липня 2018 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік) (а.с. 7-8) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/95675686).

На виконання вищезазначеного рішення суду від 19.03.2021 року, ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату в сумі 199049,16 грн. (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла (а.с. 5).

Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.2024 року, виданого на ім`я позивача, вбачається, що спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво складається з заборгованості по недоотриманій пенсії, що перебуває в ГУ ПФУ у Волинській області, відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду №140/558/21 від 19.03.2021 року заборгованість становить 199049,16 грн. (а.с. 6).

Судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про проведення виплати сум боргу на виконання рішення суду.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 29.07.2024 року ОСОБА_1 відмовлено у виплаті вищезазначеної суми недоотриманої пенсії (а.с. 9-11).

Однак, суд не погоджується з такими діями відповідача, виходячи з наступного.

Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме право власності на спадкове майно у вигляді нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у нього як спадкоємця першої черги після смерті матері права на спадкування недоотриманої суми пенсії за рішенням суду.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №428/6685/19 від 23.09.2020 року.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що розмір нарахованої але недоотриманої у зв`язку зі смертю пенсії ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.03.2021 року становить 199049,16 грн. (а.с. 9) та входить до складу спадщини.

Відтак, в даному випадку, суд вважає, що позивач має право на спадкове майно - пенсію матері в розмірі 199049,16 грн., відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у даних правовідносинах.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, практику Верховного Суду та у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останньою за життя, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, а саме, слід стягнути з відповідача не одержані пенсійні виплати у розмірі 199049,16 грн., що належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. 41 Конституції України, ст. 15, 16, 316, 328, 1216, 1218, 1219, 1227 Цивільного кодексу України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 суму не одержаних пенсійних виплат у розмірі 199049 (сто дев`яносто дев`ять тисяч сорок дев`ять) грн. 16 коп., що належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та входить до складу спадщини.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнуваньГоловного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в дохід держави судовий збір в розмірі 1990 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто) грн. 49 коп.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, , адреса місцезнаходження: 43025, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22 В.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.