справа №372/6209/23 головуючий у суді І інстанції: Висоцька Г.В.
провадження №22-ц/824/228/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Терновим Русланом Богдановичем на протокольну ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 29 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 про відшкодування збитків, необхідних витрат на утримання та збереження витребуваного майна та здійснених витрат за невід`ємні поліпшення у сумі, на яку збільшилась вартість нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2023 року ОСОБА_2 звернулась до Обухівського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , про відшкодування збитків, необхідних витрат на утримання та збереження витребуваного майна та здійснення витрат за невід`ємні поліпшення у сумі, на яку збільшилася вартість нерухомого майна, у якому просила:

- стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 збитки у сумі 179 157,00 грн. завдані у зв`язку з придбанням майна яке, було вилучено за рішенням суду;

- стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 2 030 820,00 грн. в якості відшкодування вартості витрат за здійснені невід`ємні поліпшення витребуваного нежитлового приміщення (літера А), магазин «Подарунки», загальною площею 79,3 кв.м., що розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :01:099:0164 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 1 867 084,00 грн в якості витрат на утримання та збереження нежитлового приміщення (літера А), магазин «Подарунки», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за сім років.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29 вересня 2022 року у справі №372/2962/21, залишеним без змін постановами Київського апеляційного суду від 31 травня 2023 року та Верховного Суду від 29 вересня 2022 року, у ОСОБА_2 витребувано на користь ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1: нежитлове приміщення (літера А), магазин «Подарунки», загальною площею 79,3 кв.м., що розташоване на земельній ділянці, кадастровий номер :01:099:0164 за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку ст. 390 ЦК України ОСОБА_2 як добросовісний набувач має намір стягнути з відповідача витрати на придбання, утримання та здійснення поліпшень витребуваного майна.

15 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Терновий Руслан Богданович подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення коштів, у якому просив:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним з лютого 2015 року по січень 2020 року у сумі 342 200,00 грн.

Оскільки ОСОБА_2 має намір в судовому порядку відшкодувати збитки необхідних витрат на утримання та збереження витребуваного майна та здійснених витрат за невід`ємні поліпшення у сумі, на яку збільшилася вартість об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 1: нежитлового приміщення (літера А), магазину «Подарунки», загальною площею 79,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , позивач за зустрічним позовом вважає, що вимоги сторін є взаємопов`язаними та виникають з одних правовідносин.

Протокольною ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 29 лютого 2024 року відмовлено в об`єднанні зустрічної позовної заяви та первісної, і передано зустрічну позовну заяву на авторозподіл для реєстрації як окремої позовної заяви в окремому провадженні.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду представник ОСОБА_1 - адвокат Терновий Руслан Богданович 18 березня 2024 року через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 29 лютого 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права та без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а тому такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що після постановлення оскаржуваної ухвали у судовому засіданні на запитання суду до представників ОСОБА_1 , чи повернути зустрічний позов ОСОБА_1 чи передати його на судовий авторозподіл, сторона ОСОБА_1 погодилися передати такий позов на судовий авторозподіл, проте положеннями статей 193, 194 ЦПК України не передбачено такої процесуальної дії з боку суду як передача зустрічного позову на судовий авторозподіл.

Із системного аналізу згаданих процесуальних норм випливає, що наслідком неприйняття судом зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом є лише повернення зустрічної позовної заяви, а не відмова в об`єднанні позовів і подальша передача зустрічного позову на судовий авторозподіл.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Терновим Русланом Богдановичем на протокольну ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 29 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 про відшкодування збитків, необхідних витрат на утримання та збереження витребуваного майна та здійснених витрат за невід`ємні поліпшення у сумі, на яку збільшилась вартість нерухомого майна, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

08 липня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Осадча Наталія Олександрівна подала відзив, у якому просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги за необґрунтованістю.

Вказала, що підставами первісного позову є встановлення наявності невід`ємних поліпшень та встановлення їх вартості щодо нежитлового приміщення (літера А), магазину «Подарунки», загальною площею 79,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , здійснених позивачем та відшкодування таких витрат, а стягнення коштів в якості витрат на утримання та збереження нежитлового приміщення.

У той час, предметом та підставами зустрічного позову є встановлення наявності доходів від нерухомого майна з реєстраційним номером 1: нежитлового приміщення (літера А), магазину «Подарунки», загальною площею 79,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та встановлення суми цих доходів за нібито незаконне володіння ним.

Хоч вимоги за первісним та зустрічним позовами виникли з приводу одного й того самого нерухомого майна, однак вони не пов`язані між собою, їх спільний розгляд призведе до затягування розгляду первісного позову, при цьому задоволення зустрічного позову жодним чином не може виключати повністю або частково задоволення первісного позову, тому їх спільний розгляд є недоцільним.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала означеним вище вимогам не відповідає, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що зустрічна позовна заява не містить однакових з первісним позовом підстав та предмету позову. Спільність об`єкту нерухомого майна з приводу якого виник спір не робить зустрічну позовну заяву за своїм змістом такою, що виникає з одних і тих самих правовідносин, тому зустрічна позовна заява не вважається такою, яку необхідно розглядати із первісною позовною заявою.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша-третя статті 12 ЦПК України).

Частина друга статті 49 ЦПК України передбачає право відповідача подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Зустрічний позов - це позов, який подається відповідачем до позивача у тому самому судовому процесі задля захисту проти первісних позовних вимог.

Метою пред`явлення зустрічного позову є спільний розгляд позовів в інтересах процесуальної економії, а в ряді випадків - уникнення постановлення суперечливих судових рішень.

Частиною першою статті 193 ЦПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Спеціальні вимоги щодо змісту зустрічного позову та умови його прийняття до спільного розгляду з первісним позовом визначено частиною другою статті 193 ЦПК України. Так, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом (частина третя статті 193 ЦПК України).

Статтею 194 ЦПК України передбачено, що зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

При вирішенні питання про прийняття зустрічного позову суд першої інстанції вирішує наступні питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись.

Водночас, подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Частина десята статті 268 ЦПК України визначає, що в ухвалі, яку суд постановляє без виходу до нарадчої кімнати, оголошуються висновок суду та мотиви, з яких суд дійшов такого висновку.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що в порушення частини 3 ст. 194 ЦПК України суд першої інстанції не повернув зустрічну позовну заяву заявнику, а відмовив в об`єднанні зустрічної позовної заяви та первісної, та передав зустрічну позовну заяву на авторозподіл для реєстрації як окремої позовної заяви в окремому провадженні, що не передбачено статтями 193-194 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду першої інстанції є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення процесуального питання у відповідності до вимог ЦПК України.

Згідно з частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року в справі №530/1731/16-ц зроблено висновок, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки протокольна ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 29 лютого 2024 року є проміжною та нею не вирішено спір між сторонами по суті, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, підлягатимуть розподілу за результатами розгляду судом, який ухвалить остаточне рішення по суті вирішення спору.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права, оскільки висновок суду першої інстанції не містить жодних мотивувань, є передчасним та таким, що не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну ОСОБА_1 подану представником - адвокатом Терновим Русланом Богдановичем - задовольнити.

Протокольну ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 29 лютого 2024 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова