ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 грудня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/1676/24

Головуючий у першій інстанції Чепурко В. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1518/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шарапової О.Л.,

суддів Висоцької Н.В., Скрипки А.А.

з участю секретаря: Шапко В.М.

Сторони:

позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідачка: ОСОБА_1 .

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Акціонерне товариство «Акцент-Банк».

Оскаржується заочне рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2024 року.

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року АТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 04 жовтня 2021 року у розмірі 52 814 грн. 50 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг на відкриття банківського рахунку. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачкою було ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачці було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.

За даним договором позивач виконав свої зобов`язання. Проте відповідачка ухиляється від виконання зобов`язання та не погашає заборгованість за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 52 814 грн. 50 коп., з яких: 41 628 грн. 54 коп. заборгованість за кредитом та 11 185 грн. 96 коп. заборгованість за відсотками.

Заочним рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2024 року позов задоволено частково: стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 999 грн 48 коп. та судові витрати у розмірі 286 грн 48 коп.

В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк» просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмовлених позовних вимог та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також стягнути витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на те, що боржниця користувалась кредитом, значить ознайомилась з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодилась з ними, зобов`язалась в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку, а отже повинна сплачувати процентну ставку.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що крім тарифів із сайту Банку, у матеріалах справи є Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка та інше. Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису. Свою згоду на використання електронного підпису відповідачка надала у Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 04 жовтня 2021 року ОСОБА_1 підписала та подала АТ «Акцент-Банк» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг на відкриття рахунку і встановлення кредитного ліміту, яка містить відомості про відповідачку, зокрема про місце її проживання, роботи та розмір щомісячного доходу (а.с. 7).

За допомогою електронного підпису 04 жовтня 2021 року ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена» в якому містяться відомості про кредитний ліміт, строк кредитування, загальні витрати за кредитом, реальну процентну ставку у розмірі 49,34% річних і порядок повернення кредитних коштів (а.с. 8-9).

Витяг з умов та правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» та тарифи по картці «Зелена» не містять підпису відповідачки (а.с. 15-23).

Згідно довідки за картами, вбачається, що ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано кредитну картку № НОМЕР_2 зі строком дії до березня 2028 року (а.с. 12).

Згідно довідки за лімітами вбачається, що 04 жовтня 2021 року позивачем ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт згідно кредитного договору від 04 жовтня 2021 року у розмірі 5 000,00 грн., який 25 серпня 2023 року збільшено до 41 700,00 грн. (а.с. 13).

З виписки по картці ОСОБА_1 вбачається, що вона користувалася кредитними коштами до 29 листопада 2021 року, і сума заборгованості на вказану дату становила 4 999 грн. 48 коп., після чого відповідачка кредитні кошти не використовувала, водночас позивачем у подальшому здійснювалося списання відсотків за користування кредитним лімітом та погашення кредиту «розстрочка» (а.с. 10-11).

Згідно розрахунку, складеного представником позивача, станом на 20 червня 2024 року розмір заборгованості за кредитним договором, укладеним 04 жовтня 2021 року між позивачем та ОСОБА_1 , становить 52 814 грн. 50 коп., (а.с. 6).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Цією ж правовою нормою визначено зміст вказаної інформації (умови кредиту: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета та спосіб отримання, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, види забезпечення за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту тощо), порядок ознайомлення з нею споживача, форму надання такої інформації (паспорт споживчого кредиту) та термін її актуальності. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту (ч.2 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» ). Тобто інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою).

Термін «паспорт споживчого кредиту» вживається у Законі України «Про споживче кредитування» лише в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч.2 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» , чинного на момент виникнення спірних правовідносин). З огляду на ці норми закону паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон України «Про споживче кредитування» включає до форми договору про споживчий кредит (стаття 13).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам, суд першої інстанції виходив з того, що під час укладення кредитного договору, сторонами не було погоджено розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, оскільки Анкета-заява про приєднання до умов кредитного договору не містить відомостей про розмір процентної ставки, погодженої між позивачем та відповідачкою за кредитним договором, витяг з умов та правил надання банківських послуг та тарифи по картці «Зелена», у будь-який з передбачених законодавством способів, відповідачкою не підписувалися і доказів цього матеріали справи не містять.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки боржниця користувалась кредитом, значить ознайомилась з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодилась з ними, а отже повинна сплачувати процентну ставку, не спростовують правильність рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки матеріали справи не містять доказів того з якими саме Умовами і Правилами була ознайомлена відповідачка.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги наявність Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписано боржницею за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, та в якому оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки паспорт споживчого кредиту є інформаційною довідкою про умови кредитування, а не доказом укладання кредитного договору на певних умовах.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Судді: