ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/167/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Котенко Р. В., розглянувши заяву адвоката Таранець Ксенії Олександрівни про забезпечення позову до подання позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: державний реєстратор Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Рисак Олена Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазепіна Валентина Георгіївна про скасування запису про державну реєстрацію, визнання свідоцтва на право власності недійсним, визнання права власності на 1/3 частину квартири у порядку спадкування за законом, зняття арешту

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року Дарницького районного суду м. Києва звернулась адвокат Таранець Ксенія Олександрівна в інтересах ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до подання позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: державний реєстратор Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Рисак Олена Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазепіна Валентина Георгіївна про скасування запису про державну реєстрацію, визнання свідоцтва на право власності недійсним, визнання права власності на 1/3 частину квартири у порядку спадкування за законом, зняття арешту.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 06 серпня 2024 року для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Котенко Р.В.

У заяві про забезпечення позову адвокат Таранець К. О. зазначає, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема, частина квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , 1/3 якої належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 травня 1994 року та 1/3 - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 листопада 2004 року після смерті її чоловіка ОСОБА_4 .

1/3 зазначеної квартири належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 травня 1994 року.

За заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_3 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазепіною Валентиною Георгіївною відкрита спадкова справа № 5/2022.

У липні 2024 року ОСОБА_1 було виявлено, що 18 липня 2024 року державний реєстратор Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Рисак Олена Олександрівна зареєструвала право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 28 червня 2024 року. Заявник вважає, що зазначений правовстановлюючий документ на квартиру є підробленим, внаслідок втручання у відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ОСОБА_2 та невстановленими особами були видалені записи про дійсних співвласників на квартиру, у зв`язку із чим заявником були подана скарга до Мінюсту України на рішення та дії державного реєстратора та заява до Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві про вчинення кримінального правопорушення. Отже, у зв`язку із незаконною реєстрацію права власності ОСОБА_2 на всю квартиру, вважає, що майнові права ОСОБА_1 порушені, оскільки він не зможе оформити право власності на належну йому 1/3 частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері. При цьому заявник зазначає, що існує реальний ризик відчуження зазначеної квартири третім особам, у тому числі внаслідок стягнення у виконавчому провадженні боргу ОСОБА_2 за рахунок цієї квартири, що унеможливить виконання судового рішення у разі задоволення його позову.

Просить накласти арешт на квартиру, загальною площею 76,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 .

Вивчивши матеріали поданої заяви, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Тобто, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для ефективного захисту прав або інтересів позивача.

При цьому, відповідно до вимог частини 3 статі 12, частини 1 статті 81 ЦПК України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Проаналізувавши доводи представника ОСОБА_1 адвоката Таранець К. О. щодо необхідності застосування заходів забезпечення позову та дослідивши подані до суду докази, суд приходить до переконання, що між сторонами дійсно виник спір щодо права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та що заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову (накладення арешту на квартиру) та предметом позовних вимог, а саме: визнання права власності на 1/3 частини зазначеної квартири у порядку спадкування за законом.

Так, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 травня 1994 року Комітетом по оренді та приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності (по 1/3 частці) ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 листопада 2004 року держаним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Гавриленко А. М. 1/3 частку зазначеної вище квартири успадкувала ОСОБА_3 після смерті свого чоловіка - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наданої довідкою від 31 липня 2024 року № 389143440 квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 76,6 кв. м, належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28 червня 2024 року Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацією.

Окрім того, на підтвердження доводів про те, що існує реальний ризик відчуження зазначеної квартири треті особам, у тому числі внаслідок стягнення у виконавчому провадженні боргу ОСОБА_2 за рахунок цієї квартир заявником були надані роздруківки з сайтів dom.ria.com та prometei.ua з оголошеннями про продаж за ціною 67 000 доларів США трикімнатної квартири площею 76,6 кв. м у будинку АДРЕСА_3 .

Окрім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наданої довідкою від 31 липня 2024 року № 389143440, вбачається наявність накладеного Дніпровським ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) 31.07.2024 арешту на зазначену квартиру на підставі рішення державного виконавця, приватного виконавця Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) щодо обтяження речових прав на нерухоме майно № 54942767 від 31 липня 2024 року.

Дослідивши зазначені докази, суд приходить до переконання про доведеність доводів адвоката Таранець К. О., що невжиття заходів забезпечення позову, а саме арешту квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, зокрема, через те, що квартира може бути відчужена на користь третіх осіб, у тому числі на квартиру може бути звернуто стягнення в межах виконавчого провадження з метою погашення боргу ОСОБА_2 .

Суд зауважує, що накладення арешту на майно до вирішення спору по суті, не призведе до суттєвого обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача, а також буде належним чином забезпечувати (у випадку задоволення позову) виконання судового рішення в майбутньому.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд враховує наявність зв`язку між арештом спірної квартири та предметом позову, а також співмірність таких заходів, зокрема те, що арешт вказаної квартири, щодо якої між сторонами виник спір, не є позбавленням права власності та не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки носить тимчасовий характер.

Беручи до уваги, предмет та підстави позову, з яким ОСОБА_1 має намір звернутися до суду, наявну вірогідну можливість відчуження спірної квартири на користь третіх осіб, суд дійшов висновку, що заявником доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам ОСОБА_1 до ухвалення рішення у справі, а тому в даному випадку вбачає підстави для накладення арешту на квартиру, загальною площею 76,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та беручи до уваги те, що обраний представником позивача спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлюваної шкоди відповідачу ОСОБА_2 , а також відсутність обставин визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України, суд доходить висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Таранець Ксенії Олександрівни про забезпечення позову до подання позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: державний реєстратор Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Рисак Олена Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазепіна Валентина Георгіївна про скасування запису про державну реєстрацію, визнання свідоцтва на право власності недійсним, визнання права власності на 1/3 частини квартири у порядку спадкування за законом, зняття арешту - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, загальною площею 76,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення до виконання ухвали - три роки.

Заявник (позивач): ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя Р. В. Котенко