н/п 2/490/2672/2024 Справа № 490/5452/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Гуденко О.А., при секретарі Вознюк Д.І., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання разом на момент смерті спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання разом на момент смерті спадкодавця.

Позов обґрунтовано тим, що він є співвласником із рідним братом ОСОБА_4 , садового будинку із земельною ділянкою, за адресою: АДРЕСА_1 та обладнали будинок під житловий, з листопада 2015 року почали проживати у ньому. У вказаній власності не могли зареєструвати своє місце проживання, оскільки будинок рахувався як садовий, а не житловий.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивача ОСОБА_4 .

Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з вищевказаної 1/2 частки на садовий будинок та земельну ділянку.

За життя спадкодавець заповіту не складав. Інші спадкоємці не звертались до нотаріуса про прийняття спадщини. Позивач прийняв спадщину, оскільки на момент смерті проживав із спадкодавцем, тому просив встановити факт його проживання разом із братом на момент смерті останнього.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2024 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А.

Ухвалою від 03.07.2024 р. відкрито загальне позовне провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання на 07.10.2024 р. на 14:00 год.

Витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Тарнопольської Розетти Грікорівни завірені належним чином матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 .

Станом на 07.10.2024 р. від нотаріуса не надійшла спадкова справа, тому розгляд справи відкладено на 25.11.2024 р. на 10: 30 год.

Від Миколаївської міської ради надійшла заява, в якій відповідач просить розглядати справу на розсуд суду та за відсутності представника відповідача.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, якою позовні вимоги визнала, просила розглянути справу за її відсутності.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява, якою позовні вимоги визнала, просила розглянути справу за її відсутності.

Від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява, в якій представник просила розглянути справу за її відсутності та винести судове рішення в підготовчому судовому засіданні, з урахуванням визнання позову відповідачами. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Від приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Тарнопольської Розетти Грікорівни надійшла копія спадкової справи після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 2ст. 247ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

У відповідності до ст. 13ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

В порядку ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, розглянувши позовні вимоги позивача, дослідивши надані ним письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_4 , що підтверджується їх свідоцтвами про народження.

14.10.2008 р. брати отримали у власність по 1/2 частки садовий будинок із земельною ділянкою, за адресою: АДРЕСА_1 та обладнали будинок під житловий, з листопада 2015 року почали проживати у ньому.

Дружина позивача ОСОБА_6 проживала із матір`ю позивача та доглядала її.

Брат позивача був зареєстрований у центрі для безпритульних за адресою: АДРЕСА_2 без права проживання, що підтверджується виданою довідкою.

Позивач та його брат не могли зареєструвати своє місце проживання у вказаній власності, оскільки будинок рахувався як садовий, а не житловий.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивача ОСОБА_4 .

Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з вищевказаної 1/2 частки на садовий будинок та земельну ділянку.

За життя спадкодавець заповіту не складав.

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Місцем відкриття спадщини є Центральний район, м. Миколаєва.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємцями першої черги після смерті брата позивача є його матір ОСОБА_2 та донька померлого ОСОБА_3 , які спадщину не прийняли, заяву про прийняття спадщини не подали, разом із спадкодавцем не проживали. До суду надали заяви, якими позов визнали.

Відповідно до вимог ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

19.05.2021 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 19.05.2021 р. у справі №937/10434/19-ц (провадження № 61-3620 св 21) зробив наступні висновки: «Відповідно до частини другої статті 2 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження.

Для того, щоб прийняти спадкове майно автоматично, тобто без звернення до нотаріуса протягом 6 місяців, не достатньо бути зареєстрованим за однією адресою із спадкодавцем. Закон пов`язує таке право спадкоємця лише із реальним постійним проживанням разом.

Натомість, сама по собі реєстрація місця проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, про своєчасність прийняття спадщини.

Отже, позивач прийняв спадщину, оскільки на момент смерті брата проживав із ним у їх спільній власності.

У відповідності до ст. 317 ЦК України, право власності передбачає право користування, володіння та розпорядження майном.

Позивач та його покійний брат користувалися своїм майном садовим будинком та проживали у ньому, що підтверджується довідкою СТ «Активіст» від 22.06.2024р. №20/06/04 та актом про проживання від 22.06.2024р.

Згідно з вимогами ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання разом на момент смерті спадкодавця - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , разом із рідним братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент смерті брата 15.10.2016 р. за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО