Справа № 522/421/22
Провадження № 2/496/685/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючої - судді Портної О.П.,

за участю:

секретаря - Рябової А.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до

відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, місце знаходження за адресою: вул. Генерала Петрова, буд. 22, м. Одеса, Одеська область, індекс 65078, Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, місце знаходження за адресою: вул. Канатна, буд. 134, м. Одеса, Одеська область, індекс 65039,

вимоги позивачки: про позбавлення батьківських прав,

позивачка - будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у підготовче судове засідання не з`явилася, але представником надано до суду заяву про розгляду справи у відсутність сторони позивачки,

відповідач - будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у підготовче судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи наявна заява в якій відповідач, зокрема, просить справу розглянути у його відсутність,

представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у підготовче судове засідання не з`явилася, але матеріали справи містять висновок про доцільність задоволення позовних вимог, -

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивачки та заперечень відповідача.

1. 06.01.2021 року ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), з залученням третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради,в якому просить суд позбавити відповідача батьківський прав відносно його дітей: ОСОБА_3 , малолітнього, ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , малолітньої, ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.12.2015 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спільне життя з відповідачем не склалося, в зв`язку з чим, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2020 року, шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, а діти залишилися з матір`ю. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної фізичної, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно, без участі та допомоги з боку відповідача. Діти знаходяться на повному утриманні позивачки. За вказаних обставин позивачка звернулася з позовом до суду.

3. Відповідач до суду відзив на позов не надав. 27.08.2024 року на адресу суду, через канцелярію, від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог. (а.с. 99)

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилася, але представник надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивачки. Окрім цього просила ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. (а.с. 110)

5. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, зокрема про розгляд справи у його відсутність. (а.с. 99)

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

6. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 20.01.2022 року цивільну справу № 522/421/22 передано на розгляд за підсудністю до Біляївського районного суду Одеської області. (а.с. 11, 15)

7. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2022 року, цивільну справу № 522/421/22, передано на розгляд до провадження головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. (а.с. 16)

8. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 19.07.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків. (а.с. 17-18)

9. 29.07.2022 року та 03.08.2022 року на електронну адресу, а також на поштову адресу суду від позивачки надійшла заява про усунення недоліків. (а.с. 20-26, 29-34)

10. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 17.08.2022 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. Окрім цього відповідачу було надано строк для надання відзиву. (а.с. 36-37)

11. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

12. Судом ухвалено рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав.

13. Так, за змістом ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу.

14. Так, ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

15. Враховуючи, що від позивачки та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у зв`язку з тим, що позивачка підтримує позовні вимоги, а відповідач їх визнав, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у суду матеріалів та керуючись ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд може ухвалити рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

16. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

17. Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 01.07.2017 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а/з № 404. (а.с. 3)

18. Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 20.10.2018 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а/з № 947. (а.с. 4)

19. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2020 року по справі № 522/19762/19, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. (а.с. 5)

20. Відповідно до копій довідок №№ 13236/30, 33945/30 від 05.05.2021 року та 29.12.2021 року, виданих Біляївським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), позивачка не отримувала аліменти через депозитний рахунок Біляївського міськрайонного відділу ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) з ОСОБА_2 за період з 01.10.2020 року по 31.03.2021 року та з 01.04.2021 року по 30.11.2021 року, згідно виконавчих листів № 522/21723/19, виданих 11.08.2020 року Приморським районним судом міста Одеси. (а.с. 6, 7)

21. Відповідно до висновку Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № Д-1645 від 06.11.2024 року, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.10.2024 року, протокол № 17, керуючись ст.ст. 19, 164, 165 СК України, Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» Положенням про Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 07.12.2016 року № 1328-VІІ (зі змінами від 26.04.2017 року № 193-VІІ), Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 104-108)

V. Оцінка Суду.

22. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

23. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

24. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

25. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

26. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

27. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

28. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

29. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини.

30. Стаття 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначає перелік обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, якими зокрема є: виховання дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка дитини до самостійного життя та інші.

31. Згідно ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

32. За правилами ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1). Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4).

33. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

34. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

35. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

36. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

37. Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

38. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27.11.1992 року, Серія A, № 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України»).

39. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

40. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

41. Зазначена позиція узгоджується також з висновками ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01.11.2017 року.

42. Судом встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні дітей, проживає окремо від них, не цікавиться їх життям, має низький батьківський потенціал, не розуміє шляхи налагодження відносин з дітьми та не здатний створити сприятливі умови для проживання та розвитку дітей.

43. Вищезазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування батьком виконання батьківських обов`язків по догляду та вихованню дітей, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

44. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

45. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

46. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

47. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

48. Виходячи із принципу дизпозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

49. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також заяву відповідача, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, підлягають задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

50. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно квитанції № К904-1М7А-9Т98-Е80Р від 06.01.2022 року (а.с. 2) позивачкою було сплачено 992,40 гривень судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 150, 164, 165, 180-182, 184, 191 СК України, Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 12, 13, 76, 77, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 353, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських праві- задовольнити.

2. Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав у відношенні дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , сплачений нею судовий збір у розмірі 992,40 гривні.

4. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

5. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

6. Повний текст рішення складено 27.11.2024 року.

Суддя О.П. Портна