РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/8548/24

Номер провадження 2/495/4304/2024

04 листопада 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Кракатиці В.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 листопада 2012 року по справі № 1505/9225/2012, з позивача на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.10.2012 та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду набрало законної сили 04.12.2012 року та ні ким не було оскаржено.

Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 квітня 2015 року по справі № 495/1853/15-ц, з позивача на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 18.03.2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду набрало законної сили 13.05.2015 року та ні ким не було оскаржено.

Відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 червня 2017 року по справі № 495/3074/17, з мене на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи (25.04.2017) до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набрало законної сили 19.06.2017 року та ні ким не було оскаржено.

Як вбачається з вище викладеного, з позивача відповідачкою було стягнено 3/4 частини від всіх доходів позивача, що є більше ніж 2/4 або 1/2 тобто половина щомісячного доходу позивача.

На момент ухвалення вище згаданих судових рішень позивач проходив службу у відділі ГУНП в Одеській області та з січня 2019 року по грудень 2020 рік отримував заробітну плату від 13 830,37 грн. до 37 768,68 грн.

З 01 січня 2021 року позивач вийшов на пенсію по вислузі років та почав отримувати пенсію у розмірі 11 396,00 грн. щомісячно.

Позивач отримує з липня місяця 2024 року пенсію у розмірі 10 102,03 грн.

Крім того, позивач зазначає, що змушений піклуватися про свого хворого батька ОСОБА_6 та допомагає йому фінансово. Батько знаходиться на диспансерному обліку в лікаря онколога, терапевта з липня 2020 року з діагнозом: Сг простати ст. ІІ, стан після комбінованого лікування гр. ІІ.

Позивач на даний час ніде не працює та отримує лише пенсію у розмірах вказаних вище.

На даний час позивач не має фінансової можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у раніше визначено розмірі, у саме у розмірі 3/4 частки від усіх видів заробітку, що є більшим ніж половина щомісячних доходів, тому змушений звернутися до суду із даним позовом в порядку ст. 192 СК України.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 13 вересня 2024 року по справі було відкрито спрощене позовне провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, якою просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання також не з`явилась, подала заяву, у якій зазначила, що просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як зазначено у ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 листопада 2012 року по справі № 1505/9225/2012, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.10.2012 року та до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення суду набрало законної сили 04.12.2012 року.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 квітня 2015 року по справі № 495/1853/15-ц, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 18.03.2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення суду набрало законної сили 13.05.2015 року.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 червня 2017 року по справі № 495/3074/17, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи (25.04.2017) до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вказане рішення суду набрало законної сили 19.06.2017 року.

Повідомленням про призначення пенсії від 22.04.2021 за № 1500-0308-8/50988 з пенсійної справи № судом встановлено, що ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років у загальному розмірі 11 396,60 грн.

Як вбачається з довідки про дохід за № 112123, пенсійна справа НПУ , що сформована станом на 13.08.2024, пенсія позивача за період з 01.08.2023 по 31.07.2024 складає 115 517,40 грн. Так, за період з серпня 2023 року по лютий 2024 року позивач отримав пенсію у розмірі 9 286,75 грн. щомісячно, за період з березня 2024 року по липень 2024 року 10 102,03 грн.

На момент ухвалення вище згаданих судових рішень як зазначає позивач, він проходив службу у відділі ГУНП в Одеській області та з січня 2019 року по грудень 2020 рік отримував заробітну плату від 13 830,37 грн. до 37 768,68 грн.

На даний час позивач не має фінансової змоги сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у раніше визначено розмірі, що становить більш ніж положину його доходу.

Крім того, позивач ще піклується про свого хворого батька ОСОБА_6 , який знаходиться на диспансерному обліку в лікаря онколога, терапевта з липня 2020 року з діагнозом: Сг простати ст. ІІІ, стан після комбінованого лікування гр. ІІ., та допомагає йому фінансово.

Факт родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 20.08.2024.

На даний час позивач ніде не працює та отримує лише пенсію у розмірах вказаних вище.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення..

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на викладене вище, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Проаналізувавши надані позивачем докази, в обґрунтування позовних вимог, судом встановлено, що наразі з позивача сукупно стягується більш ніж половина його заробітку, разом з тим позивач є пенсіонером та отримує пенсійні виплати, що є меншими порівняно з розміром заробітної плати, яку він отримував раніше, крім того позивач піклується про хворого батька, що також вимагає певних фінансових витрат, пов`язаних з йогоздоров`ям, що є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів.

Тому, обставини, які наводить позивач в обґрунтування заявлених вимог, в розумінні зазначених вище норм матеріального закону, на думку суду, є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішеннями суду розміру аліментів.

Аналізуючи наведене, суд вбачає законні підстави для часткового зменшення розміру аліментів, враховуючи також визнання позову відповідачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-3, 27 Конвенції ООН «Про права дитини», ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 182, 183, 192 СК України, п.п. 15, 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 : паспорт серії НОМЕР_3 виданий Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області 15.05.1995 року, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), на утримання неповнолітніх дітей у розмірі половини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 15.07.2029 аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 23.09.2032 аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Д. Анісімова