Провадження № 2/522/4259/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року Приморського районного суду міста Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Сировій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2021 року було частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у розмірі 6000,00 грн. щомісячно, починаючи з 21 грудня 2020 року по 24 грудня 2032 року. Постановою Одеського апеляційного суду від 27.10.2022р. рішення суду першої інстанції було змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у розмірі 13 750,00 грн. щомісячно, починаючи з 21 грудня 2020 року по 24 грудня 2032 року. Позивач зазначає, що стягуючи аліменти у вказаному розмірі суд виходив з того, що ОСОБА_1 є моряком за фахом, взяв до уваги контракти за 2016-2019 роки, вказав на працездатність та спроможність сплачувати аліменти, однак, станом на дату подання цього позову, обставини, що були враховані під час стягнення аліментів та загальний матеріальний стан ОСОБА_1 змінився, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 27.10.2022 року у справі №522/23248/20, та просив стягувати щомісячно аліменти на утримання доньки в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду з позовом та до 24 грудня 2032 року.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Свячена Ю.Б.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 20 червня 2023 року було відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 01 серпня 2023 року.

01 серпня 2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначалось про відсутність доказів щодо зміни стану здоров`я позивача та не доведення позивачем зміни його матеріального стану, відсутності можливості працевлаштування за контрактами моряком та сплати аліментів у раніше присудженому розмірі. Окрім того зазначалось, що відповідач разом з донькою ОСОБА_4 вимушено виїхали за межі території України до Королівства Іспанія, де наразі мешкають, у зв`язку з чим аліменти у розмірі 13 750,00 грн., встановлені постановою Одеського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року у справі №522/23248/20, є мінімально необхідною сумою на утримання доньки. Заявлено вимогу про стягнення з позивача на користь відповідача суми понесених судових витрат.

У судове засідання 01 серпня 2023 року з`явились представники сторін по справі. Представником позивача було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи задля ознайомлення з відзивом на позовну заяву. Розгляд справи відкладено на 12 вересня 2023 року.

22 серпня 2023 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначалось про те, що 10.08.2023р. відповідач уклав трудовий договір, за яким виконує роботи по обслуговуванню моторної яхти, яка розташована в порту м. Пальма-де-Майорка (Королівство Іспанія). Заробітна плата за договором складає 625 євро на місяць. Окрім того зазначалось, що наразі стан здоров`я позивача не дозволяє йому працювати на судах далекого плавання.

04 вересня 2023 року від представника відповідача до суду надійшли заперечення, в яких зазначалось про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту зміни матеріального стану. ОСОБА_1 має посвідчення особи моряка, строк дії якого продовжено до 22.02.2027. Відповідач ставить під сумнів наявність незадовільного стану здоров`я у позивача та працевлаштування позивача на моторній яхті з заробітною платнею 625 євро на місяць, зазначаючи про відсутність доказів на підтвердження зазначених обставин.

У судове засідання 12 вересня 2023 року учасники процесу не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. 12 вересня до суду від представника відповідача надійшла заява про передачу цивільної справи за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси у зв`язку з тим, що відповідачка зареєстрована за адресою, що територіально підсудна Київському районному суду м. Одеси.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 30 жовтня 2023 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів було направлено до Київського районного суду м. Одеси для розгляду по суті.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2024 року головуючим у справі обрано суддю Васильків О.В.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеса від 12 січня 2024 року прийнято до розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, призначено цивільну справу до судового засідання на 08.02.2024 року.

08 лютого 2024 року на адресу суду надійшли клопотання представників позивача про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 08 лютого 2024 року з`явився представник відповідача. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. В судовому засіданні 08.02.2024 року адвокат Тішин Д.П. пояснив, що дійсно виникло питання щодо розташування вулиці Тополиної /Київський район м. Одеси/ та провулку Тополевого /Приморський район м. Одеси/. Розгляд справи відкладено на 06 березня 2024 року.

04 березня 2024 року адвокат Тішин Д.П. направив на електронну адресу суду клопотання про направлення справи за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси, надавши на підтвердження до клопотання рішення ОМР № 99-У від 27.06.06 року про перейменування вулиць та провулків з однаковими назвами та довідку Департаменту НАП ОМР відносно реєстрації відповідача.

У судове засідання 06 березня 2024 року учасники процесу не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Адвокат Чумаченко С.О. через систему "Електронний суд" подав клопотання про витребування доказів та клопотання про розгляд справи в частині вирішення клопотання про витребування доказів за відсутності сторони позивача, а у вирішенні інших питань наполягав на розгляді їх за участі сторони позивача.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 березня 2024 року клопотання представника позивача - адвоката Чумаченка Святослава Олександровича про витребування доказів від 06.03.2024 року залишено без розгляду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 березня 2024 року клопотання представника відповідача адвоката Тішина Д.П. про направлення справи за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси було задоволено. Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів передано на розгляд Приморському районному суду м. Одеси.

Протоколом передачі судової справи між суддями від 09 квітня 2024 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів розподілена судді Свяченій Ю.Б. для подальшого розгляду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2024 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та призначено судове засідання на 13 травня 2024 року.

У судове засідання 13 травня 2024 року з`явився представник позивача, інші учасники процесу не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Розгляд справи відкладено на 18 червня 2024 року.

У судове засідання 18 червня 2024 року з`явився представник позивача, інші учасники процесу не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Розгляд справи відкладено на 29 липня 2024 року.

У судове засідання 29 липня 2024 року з`явився представник позивача адвокат Ніц А.С. та представник відповідача адвокат Тішин Д.П. Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві та запереченнях на позов.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2021 року частково задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у розмірі 6000,00 грн. щомісячно, починаючи з 21 грудня 2020 року по 24 грудня 2032 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року рішення суду першої інстанції змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у розмірі 13 750,00 грн. щомісячно, починаючи з 21 грудня 2020 року по 24 грудня 2032 року.

На підставі виконавчого листа №522/23248/20, виданого Приморським районним судом м.Одеси 15.12.2022, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Серебрійською Юлією Олександрівною було відкрито виконавче провадження №70648392, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 13 750 грн. щомісячно, починаючи з 21.12.2020 до 24.12.2032.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03.07.2023 ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів, станом на 30.06.2023, у розмірі 390 075 грн. 61 коп.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 02.08.2023 ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів, станом на 31.07.2023, у розмірі 383 825 грн. 61 коп.

14 лютого 2022 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 .

Як вбачається з консультаційного висновку спеціаліста від 28.07.2022 та висновку лікаря від 29.07.2022 позивач має післятравматичний гонартроз правого колінного суглобу 2 ст., комбіновану контрактуру правого колінного суглобу, ФНС 2 ст., порушення функції опори та ходи 2 ст.

ОСОБА_1 має посвідчення особи моряка серії НОМЕР_1 , від 14.06.2017, термін дії якого до 14.06.2022. Строк дії посвідчення продовжено до 22.02.2027.

ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 зареєстровані у м.Бетера (Валенсія), Королівство Іспанія.

ОСОБА_1 відвідує навчальний заклад «Канцелярія освіти, досліджень, культури і спорту» у м.Бетера (Валенсія) та у зв`язку з чим має ряд економічних витрат таких як шкільне приладдя, екскурсії та все, що пов`язано з роботою школи.

ОСОБА_1 також є ученицею 3-Б класу Одеського ліцею №2 Одеської міської ради.

ОСОБА_2 та ті, хто з нею проживають, не отримують соціальної допомоги за місцем проживання у Королівстві Іспанія. Відповідач винаймає житло у м.Бетера (Валенсія), Королівство Іспанія, та несе витрати по його утриманню (сплати за газ, світло), а також витрати пов`язані із заняттями доньки іспанською мовою, плаванням та відвідуванням екскурсій.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_6 , відтак збільшились витрати на утримання сім`ї (дитини та дружини, яка зайнята доглядом за дитиною). Позивач зазначав, що наразі він є єдиним годувальником родини, не отримує будь-якої матеріальної допомоги за місцем проживання (у Республіці Білорусь) та немає постійного місця роботи, однак до суду належних та допустимих доказів зазначеного надано не було.

В подальшому позивачем до суду було надано копію трудового договору моряка, посилаючись на який представник позивача стверджував, що наразі позивач працює у команді ремонтної бригади на моторній яхті «Moderna», яка розташована в порту Пальма-де-Мальорка (Королівство Іспанія), та отримує заробітну платню у розмірі 625 євро на місяць.

Суд критично ставиться до посилань сторони позивача на те, що заробітня платня ОСОБА_1 наразі складає 625 євро на місяць, адже доказів того, що позивач дійсно перебуває у Королівстві Іспанія, виконує роботу за трудовим договором моряка у команді ремонтної бригади на моторній яхті «Moderna», яка розташована в порту Пальма-де-Мальорка, та отримує за це заробітню платню у розмірі 625 євро на місяць стороною позивача до суду надано не було.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Варто зазначити, що сам по собі факт створення нової родини і народження іншої дитини у платника аліментів не є обов`язковою підставою для зменшення аліментів, що сплачуються на дитину від попереднього шлюбу.

Тобто, окрім факту народження іншої дитини, платник аліментів повинен також довести суду і надати відповідні докази на підтвердження того, що тепер його матеріальний стан погіршився.

У постанові від 28.05.2021 року по справі №715/2073/20 Верховний Суд вказав: Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що відповідно до судового наказу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15 червня 2020 року у справі № 715/1188/20 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від попереднього шлюбу та суперечитиме її інтересам.

В даному рішенні було відмовлено в задоволенні позову про зменшення розміру аліментів, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Щодо посилань позивача на те, що він має незадовільний стан здоров`я, то з наданої до суду медичної документації не вбачається, що ОСОБА_1 має стан здоров`я, який не дозволяє йому працювати та сплачувати аліменти на утримання доньки у присудженому розмірі.

Що стосується посилань на медичну документацію, видану ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 , то суд не бере дані доводи до уваги, адже відповідно до листа 18 регіональної військово-лікарської комісії громадянин ОСОБА_1 , 1984 року народження, не перебуває на військовому обліку, не звертався з будь-яких питань та не проходив військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стороною позивача не було доведено, що дана документація відносно позивача видавалась або була знищена/тимчасово вилучена під час обшуків працівниками правоохоронних органів. Позивачем не надавались будь-які інші докази на підтвердження зазначених обставин.

Згідно зі ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також суд враховує, що ОСОБА_2 несе витрати на утримання доньки, а ОСОБА_1 має можливість працевлаштування на судна далекого плавання, маючи дійсні кваліфікаційні документи.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.

Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)» (Постанова КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц).

На підставі викладеного і керуючись ст. 19, 182, 184, 187, 192 СК України , ст. 259, 263-267,430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. А для осіб, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутніми при оголошенні, у той самий строк з моменту отримання копії рішення суду.

Суддя Ю. Б. Свячена

29.07.24