1Справа № 335/2900/24 2/335/1652/2024
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за надані послуги з централізованого опалення,
ВСТАНОВИВ:
Концерн «Міські теплові мережі», в особі представника ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд», звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення.
В позові зазначає, що Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту, який знаходиться у загальнодоступному місці на офіційному сайті «Концерну» «МТМ».
Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності позивача та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу позивача.
Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій, її збут та інше.
Правовідносини між позивачем та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про теплопостачання» від 02.062005 року за № 2633-ІV, Правилами користування теплової енергії (надалі Правила), затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України.
01.02.2009 року між Концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_2 був укладений договір № 203244 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (надалі договір), відповідно до умов договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (п. 1 Договору).
Відповідно до Договору було визначено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води укладено для об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення 1 літ. А-5; АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення, ХХІІа (далі об`єкт теплопостачання).
Об`єкт надання послуг знаходиться у житловому будинку, який обладнаний системою централізованого опалення, тож факт отримання теплоносія підтверджується рішеннями Запорізької міської ради про початок та закінчення опалюваних сезонів та відповідно до яких Концерном «Міські теплові мережі» було розпочато і закінчено опалюваний сезон в м. Запоріжжі.
Споживач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання передачі теплової енергії на адресу Концерну «Міські теплові мережі» не надав, належним чином оформлені акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період не повернув. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами нарахованими позивачем до оплати за відповідні періоди. Концерном «Міські теплові мережі» були зроблені помітки на актах. Отже оформлені таким чином акти вважаються погодженими та / підставою для проведення остаточних розрахунків.
Позивач надіслав на адресу відповідача вимогу щодо погашення суми заборгованості. Однак сума заборгованості у добровільному порядку погашена не була.
Ухвалою суду від 19.03.2024 року, у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами (спрощеного) позовного провадження, з викликом сторін.
12.04.2024 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Дерев`янко І.О. подана до суду заява про застосування строку позовної давності.
Представник відповідача у вказаній заяві зазначає, що відповідач, з вимогами про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення не погоджується повністю. Вважає такі вимоги неправомірними, незаконними, безпідставними, такими, що не підлягають задоволенню у заявленому вигляді. з підстав:
Відповідач, вважає, що вимоги позивача Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення заборгованості, не можуть бути задоволенні, оскільки до даного спору слід застосувати позовну давність, що полягає у наступному:
Карантин через COVID-19 ввели в Україні з 12.03.2020 року і його неодноразово продовжували, однак період заборгованості за позовною заявою за межами дати запровадження на законодавчому рівні Карантину через COVID-19, тобто до 12.03.2020 року.
Жодних претензій щодо погашення заборгованості відповідач не отримувала від позивача та докази надсилання і вручення відповідачу до позову позивачем не надано.
Дата надходження позовної заяви до суду 14.03.2024 року.
Відповідач вважає, що день коли позивач довідався про порушення свого права за відновленням якого звернувся з даним позовом є березень 2017 року.
А за цих обставин, повивач пропустив строк у межах якого мав можливість звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права «про стягнення заборгованості» оскільки з березня 2017 року по день звернення до суду минуло 6 років.
Карантин через COVID-19 ввели в Україні з 12.03.2020 року, однак позивач не зазначає день (число) березня 2017 року на яку формує заборгованість, а також не надає інформації про останній платіж (дата) відповідачем за надані послуги з централізованого опалення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справ, є підставою для відмови у позов.
17.04.2024 року представником позивача подано до суду заперечення на вищезазначену заяву. Представник позивача у поданих запереченнях на заяву не погоджується з позицією представника відповідача та надає заперечення, які обґрунтовуються в наступному:
Відповідно до постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року по всій території України з 12.03.2020 року було введено режим карантину, Постановою Кабінету Міністрів № 651 від 20.03.2023 року дія карантину відмінена на всій території України з 24 години 30 червня 2024 року. Таким чином, на період з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року на території України діяв карантин.
Відповідно до п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Крім того, відповідно до п. 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
24.02.2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
В подальшому, відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації.
На даний час строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 16 листопада 2023 року на 90 діб, до 14 лютого 2024 року, згідно Указу Президента України від 06 листопада 2023 року № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».
На підставі вищевикладеного, вважає заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності необґрунтованою та безпідставною, а позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» такою, що підлягає задоволенню.
Тому, просить відмовити представнику відповідача у задоволенні заяви про застосування строку позовної давності. Задовольнити позовну заяву у повному обсязі.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує з підстав викладених в ньому.
Представник відповідача у судовому засіданні з позовом не погоджується. Вказує, що відповідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 26.01.2017 року, нежитлове приміщення, літ. А-5 за номером 1, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 430,5 кв. м. було продано, тому вважає, що відповідач ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі. Крім того, вважає суму боргу недоречною. Підтримує заяву та просить суд застосувати строк позовної давності.
Відповідач ОСОБА_2 підтримала позицію свого представника адвоката Дерев`янко І.О.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, ОСОБА_2 , та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів (номер інформаційної довідки 315746035 від 22.11.2022 року) нежиле приміщення, ХХІІа за адресою: АДРЕСА_4 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .
01.02.2009 року між Концерном «Міські теплові мережі» та власником нежитлового приміщення ОСОБА_2 було укладено договір № 203244 купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді.
Відповідно до п. 2.1. вказаного договору, теплова енергія споживачу відпускається в Гкал згідно з Додатком 1 до цього договору в гарячій воді.
Відповідно до п. 6.1. договору, розрахунки за даним договором здійснюється в грошовій або і іншій формі, що не заперечує діючому законодавству, відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (цін) діючих на час розрахунків (Додаток 5 до цього договору) та на підставі показань приладу комерційного обліку теплової енергії або даних, встановлених розрахунковим способом.
Згідно п. 6.2. 6.3. договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання передачі.
Відповідно до п. 6.4. договору, споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію.
01.02.2009 року року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору № 203244 купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді, відповідно до якої в зв`язку зі зміною у Споживача теплового навантаження шляхом доповнення приміщення площею 236,6 кв. м за адресою АДРЕСА_4 , прим. ХХІІ сторони дійшли згоди змінити додаток № 1 до договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 203244 від 01.02.202009 року «Обсяги та порядок постачання теплової енергії Споживачу» та викладено його у новій редакції.
05.01.2023 року позивачем було направлено претензію щодо погашення заборгованості за теплову енергію на адресу відповідача.
Пунктом 2.1. статуту Концерну «МТМ», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08 квітня 2013 року № 99 року, зазначено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу Концерну.
Згідно п. 2.2. статуту, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут.
За приписами ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За приписами статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.ст. 610, 611 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач.
Відповідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктам нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Таким чином, обов`язок утримання приміщень, в тому числі оплату послуг з централізованого опалення покладається на власника або наймача приміщення.
За договором купівлі продажу нежитлового приміщення 26.01.2017 року відповідач ОСОБА_2 продала нежитлове приміщення, літ А-5, за номером 1, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 430,5 кв.м. гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За таких обставин суд вважає, що з 26.01.2017 року позивач вже не надавав послуг з опалення відповідачу, оскільки власником зазначеного житла була гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язані має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
У даному випадку позивач, виконавши свої зобов`язання по наданню послуги постачання теплової енергії, має законні підстави вимагати від відповідача оплати за надання йому цих послуг. за період з жовтня 2014 року по лютий 2016 року.
В силу приписів ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 89, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за надані послуги з централізованого опалення задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
Повний текст рішення виготовлено 30.04.2024 року.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 .
Суддя В.О. Макаров