Справа № 369/3241/24
Провадження № 2/369/4313/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

при секретарі Херенковій К.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 369/3241/24 за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської територіальної громади Бучанського району Київської області про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дмитрівської сільської територіальної громади Бучанського району Київської області про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок у порядку спадкування за законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (батько позивача). Після його смерті спадщину фактично прийняла ОСОБА_3 , яка на день смерті була зареєстрована та мешкала разом зі спадкодавцем. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер :11:004:0448 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, та земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер :02:002:0086 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем за законом є позивач - донька померлої ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . Інша спадкоємиця ОСОБА_4 у встановленому законом порядку відмовилася від прийняття спадщини. ОСОБА_1 у встановленому законом порядку спадщину прийняла, проте постановою від 22 лютого 2024 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва на спадщину за законом в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Такі дії унеможливлюють набуття позивачем права власності на зазначені спірні земельні ділянки.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що такі обставини порушують її цивільне право на отримання у власність земельних ділянок, в зв`язку з чим просить суд визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :11:004:0448 та земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :02:002:0086.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Правом на подання відзиву інший учасник справи не скористався.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 серпня 2024 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до вимог частини першої, третьої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У зв`язку з неявкою сторін в силу частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд встановив, що рішенням Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20 грудня 2005 року № 39 передано безкоштовно у приватну власність для обслуговування житлового будинку і господарських будівель присадибну ділянку площею 0,15 га громадянину ОСОБА_2 в АДРЕСА_1

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , а ОСОБА_3 - матір`ю ОСОБА_5 відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

З копії паспорта позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 та з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 16 грудня 1988 року суд встановив, що позивачка внаслідок укладення шлюбу змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 .

26 листопада 2022 року ОСОБА_1 , яка діяла від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, звернулася до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І. С. з заявою про видачу свідоцтва про прав на спадщину на ім`я ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-022 22 вересня 2015 року зареєстроване право приватної власності на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :11:004:0448, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок виконано ФОП ОСОБА_8 .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-022 23 вересня 2015 року зареєстроване право приватної власності на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :02:002:0086, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок виконано ФОП ОСОБА_8

03 січня 2023 року на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом відповіді КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області право власності на житловий будинок в с. Гурівщина Бучанського району Київської області в БТІ не зареєстроване.

За змістом копії свідоцтва серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_9 є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 .

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_10 .

04 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І. С. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 .

Також 04 лютого 2023 року ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І. С. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 .

На підставі зазначених заяв було відкрито спадкову справу № 15/2023.

За змістом відповіді ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 31 жовтня 2023 року № 29-10-0.331-10232/2-23 відсутні відомості про реєстрацію права власності чи права постійного користування за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :11:004:0448, та земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :02:002:0086.

22 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І. С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :11:004:0448, розташовану за адресою: Київська обл., Бучанський район, Дмитрівська сільська рада, та земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :02:002:0086, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . після смерті ОСОБА_5 .

Постановою від 22 лютого 2024 року № 270/02-31 приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьов І. С. відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :11:004:0448, розташовану за адресою: Київська обл., Бучанський район, Дмитрівська сільська рада, та земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :02:002:0086, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . після смерті ОСОБА_5 .

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Предметом спору у цій справі є визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування, приватизація якої була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами перебачений у статті 118 ЗК України.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання (частина шоста статті 118 ЗК України).

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення (частина сьома статті 118 ЗК України).

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін (частина восьма статті 118 ЗК України).

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування (частина дев`ята статті 118 ЗК України).

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність (частина десята статті 118 ЗК України).

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята статті 118 ЗК України).

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України в редакції від 31 березня 2006 року).

Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Аналогічний правовий висновок неодноразово формулював Верховний Суд у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, що свідчить про усталеність судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки.

Так з витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-022 та № НВ-022 ОСОБА_2 за життя розпочав процедуру приватизації земельних ділянок.

Згідно з приписами статей 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі комплексної оцінки пояснень сторін, доказів в матеріалах справи суд встановив, що право на закінчення процедури приватизації земельних ділянок внаслідок його смерті перейшло в порядку спадкування до його дітей: позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , та дружини ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 обсяг її прав та обов`язків, який ввійшов до складу спадщини, може бути успадкований її дітьми ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . З огляду на відмову ОСОБА_4 від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 єдиним спадкоємцем залишається ОСОБА_1 .

За змістом частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Враховуючи відсутність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 крім позивача ОСОБА_1 , єдиним суб`єктом, наділеним правом на отримання спадщини померлої, є орган місцевого самоврядування, на території якого знаходиться нерухоме майно, тобто Дмитрівська сільська територіальна громада Бучанського району Київської області, яка є належним відповідачем у спірних правовідносинах.

Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 48, 51, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської територіальної громади Бучанського району Київської області про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок у порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :11:004:0448 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Київська обл., Бучанський район, Дмитрівська сільська рада, та земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :02:002:0086, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. О. Фінагеєва