БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 946/2720/24
Провадження № 2-о/497/88/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Мунтянової В.Р.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ обслуговування громадян №6 (сервісний центр) управління Пенсійного фонду України про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

Вказана заява надійшла до суду 07.06.2024 року з Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області на підставі ухвали від 05.04.2024 року (а.с.16).

Заявник ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою, якою просить встановити факт належності їй трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 05 квітня 1983 року, на ім`я ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначає те, що 05 квітня 1983 року Тернопільським міським об`єднанням громадського харчування на ім`я " ОСОБА_3 ", видано трудову книжку серії НОМЕР_1 , дата заповнення 05 квітня 1983 року. На підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 в трудовій книжці змінено прізвище « ОСОБА_4 » на прізвище « ОСОБА_5 ».

Разом з тим, у трудовій книжці вказано, що її власник, ОСОБА_1 , народилася « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що не відповідає дійсній даті народження, яка зазначена у паспорті громадянина України та інших документах. Отже, правильна дата народження заявниці « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Так, відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області від 26 серпня 1999 року та інших офіційних документів, її дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

01.02.2024 року заявник, ОСОБА_1 , з метою подальшої реалізації свого права на пенсійне забезпечення, звернулася до Відділу обслуговування громадян №6 управління Пенсійного фонду України із заявою №237 за призначенням/перерахунком пенсії.

На вищезазначену заяву, їй надійшла відповідь від Відділу обслуговування громадян №6 сервісний центр) управління Пенсійного фонду України від 15.02.2024 року, та рішення про пенсійне забезпечення громадянки ОСОБА_1 від 07.02.2024 року №27 в якому зазначено, що до загального страхового стажу не враховані періоди роботи згідно трудової книжки, оскільки на титульній сторінці не вірно вказана дата її народження.

Враховуючи вищезазначене заявниці ОСОБА_1 , відмовлено в призначені пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У зв`язку з тим, що роком видачі трудової книжки є 1983 рік, а заповнення трудової книжки здійснювалося «Тернопольским городским объединением общепита», яке на теперішній час зупинило свою трудову діяльність, можливість у зверненні до підприємства із заявою про виправлення описки відсутня. А тому з метою подальшої реалізації свого права на пенсійне забезпечення, заявник ОСОБА_1 , вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки, в якій невірно вказано дату народження, а саме зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_3 » замість вірного « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Зазначене стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Ухвалою суду від 12.06.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 06.08.2024 року об 11:00 годині (а.с.33), про що повідомлено сторонам по справі (а.с.34).

Цією ж ухвалою за клопотанням заявниці було витребувано з Болградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Збаразького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копії актових записів.

В судове засідання 06.08.2024 року:

Заявник в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином (а.с.11, 12). Подала до суду заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи у її відсутність (а.с.2, 14).

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області, інформований про судове засідання до суду не прибув, надав пояснення від 25.06.2024 року, за змістом якого просив справу розглянути без його участі, при виникненні рішення по суті справи врахувати пояснення Головного управління пенсійного фонду в Одеській області.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пункт 6 частини першої ст.315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Судовим розглядом встановлено, що 05 квітня 1983 року Тернопільським міським об`єднанням громадського харчування на ім`я " ОСОБА_3 ", видано трудову книжку серії НОМЕР_1 , дата заповнення 05 квітня 1983 року (а.с.6-8).

На підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 в трудовій книжці змінено прізвище « ОСОБА_4 » на прізвище « ОСОБА_5 » (а.с.9).

Разом з тим, у трудовій книжці вказано, що її власник, ОСОБА_1 , народилася « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що не відповідає дійсній даті народження, яка зазначена у паспорті громадянина України та інших документах. Отже, правильна дата народження заявниці « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Так, відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області від 26 серпня 1999 року та інших офіційних документів, її дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с.4-5).

ОСОБА_1 звернулась до Відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) управління Пенсійного фонду України з питання призначення пенсії за віком, надавши для попереднього огляду документи, в тому числі і трудову книжку.

Спеціалістами управління їй було роз`яснено, що підстави врахувати стаж по трудовій книжці відсутні, оскільки, не вірно зазначена її дата народження на титульній сторінці трудової книжки від 05 квітня 1983 року серії НОМЕР_1 .

Пенсійний фонд України в особі відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві 07.02.2024 ухвалив Рішення №27 про відмову призначенні пенсії, зазначивши, що «... до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно трудової книжки (на титульній сторінці невірно вказана дата народження заявниці) ..» (а.с.11).

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за N 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З огляду на наведене, необхідно встановити факт належності трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України N 58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що заявниця ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 місце народження с. Залісці Збаразького району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 27.09.1963 року (а.с.27), виданим на підставі актового запису про народження №25, складеного Збаразьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.39).

Згідно з даними паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області від 26 серпня 1999 року, в графі дата народження заявниці ОСОБА_1 вказано « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а. с. 4-5).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 03.05.1984 року (а.с.9), ОСОБА_6 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 03 травня 1984 року, місце реєстрації Залісецька сільська рада Збаразького району Тернопільської області, актовий запис №5. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на " ОСОБА_5 " (а.с.9), що також підтверджується актовим записом про укладення шлюбу №5 від 03.05.1984 року, складеного Збаразьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.42).

З даного актового запису вбачається повторна видача свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_5 від 04.05.1985 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його матір`ю є ОСОБА_1 , що також підтверджується актовим записом про народження № 11, складеного Збаразьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де в графі відомості про матір записана « ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с.41)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його матір`ю є ОСОБА_1 , що також підтверджується актовим записом про народження № 12, складеним Збаразьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де в графі відомості про матір записана « ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с.40)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 , ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , його матір`ю є ОСОБА_1 , що також підтверджується актовим записом про народження № 07 де в графі відомості про матір записана « ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с.50)

З трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення: 05 квітня 1983 року виданої на « ОСОБА_10 , дата рождения 09 ноября 1963 року» (запис вчинено російською мовою), вбачається, що заявниця розпочала свою трудову діяльність 01.04.1983 року в Тернопільському міському об`єднанні громадського харчування. В даній установі працювала до 01.09.1993 рок (а. с. 6).

У трудовій книжці на титульній сторінці міститься запис "на підставі "Свідоцтва про шлюб" серії НОМЕР_5 де прізвище ОСОБА_4 змінено на ОСОБА_5 ", який завірений підписом та печаткою відділу кадрів установи (а. с. 16). Свідоцтво про шлюб, яке було підставою для вчинення даного запису видано саме на підставі актового запису про укладення шлюбу 03 травня 1984 року №5, складеного Збаразьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.42), в якому дата народження нареченої, тобто заявниці значиться « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с.42).

А відтак встановлено наявність описки в даті народження ОСОБА_1 замість 09 вересня 1963 року, вказана дата ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, вбачається факт допущення описки при оформленні трудової книжки на ім`я заявниці саме в даті її народження (а.с.6-7).

Відповідальність за ведення трудових книжок несе роботодавець.

Згідно ч. 3 ст. 48 Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року N 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у документах по обліку трудового стажу, неналежним чином оформлена трудова книжка, не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, оскільки заявник, як працівник, не може відповідати за правильність та повноту оформлення кадрових документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації, з вини адміністрації підприємства, не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі N 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.

Заявник не може нести відповідальність за заповнення трудової книжки, оскільки записи у ній вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто особою, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.6 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до листа ВСУ 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно з листом Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (в попередній редакції) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Встановлення даного факту не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, а факт перебування заявниці у трудових відносинах є необхідним для нарахування їй трудового стажу; вказані нею обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом, а тому, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, беручи до уваги, що трудова книжка на титульній сторінці має описку, а саме неправильно зазначену дату народження заявниці ОСОБА_1 , замість правильної дати 09 вересня 1963 року вказано 09 листопада 1963 року, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт належності цій особі трудової книжки.

Керуючись ст. ст. 13, 263, 265, 267, 268, 293, 315, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ обслуговування громадян №6 (сервісний центр) управління Пенсійного фонду України про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що трудова книжка НОМЕР_1 , яка заповнена 05 квітня 1963 року та видана на ім`я ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_4 ), належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Кодінцева