УХВАЛА

03 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 314/5020/23

провадження № 61-15123ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вишняков Дмитро Олександрович, на додаткове рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2024 року, постанову Запорізького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 19 000 грн.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 червня

2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 вересня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року прийнято відмову представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 від апеляційної скарги на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 червня 2024 року і апеляційне провадження закрито. При цьому апеляційний суд встановив, що заяву про відмову від апеляційної скарги представник

ОСОБА_2 подала у зв`язку із добровільною сплатою заборгованості по додаткових витратах на утримання дітей.

28 жовтня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Вишняков Д. О. подав заяву про ухвалення додаткового рішення шляхом стягнення витрат відповідача на правничу допомогу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Додатковим рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області

від 08 липня 2024 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року, відмовлено у стягненні із

ОСОБА_2 на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в

розмірі 9 000 грн.

09 листопада 2024 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Вишняков Д. О. подав касаційну скаргу на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року, яку просить скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

11 листопада 2024 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Вишняков Д. О. подав касаційну скаргу на додаткове рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року, які просить скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким стягнути з позивачки на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 та 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

За змістом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга.

У позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується (пункт 1 частини першої статті 176 ЦПК України).

Ціна позову у розглядуваній справі становить 19 000 грн, що не перевищує тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 30 = 90 840 грн), а предметом спору є стягнення додаткових витрат на дитину.

Оскільки справа № 314/5020/23 в силу закону належить до категорії малозначних, ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключно за наявності випадків передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Додаткове судове рішення як похідне від первісного судового акта є його невід`ємною складовою частиною й інший порядок оскарження додаткового судового рішення ЦПК України не визначений, а отже касаційне оскарження додаткового рішення здійснюється за правилами, встановленими цим Кодексом для основного рішення.

Ухвалу апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року про прийняття відмови позивачки від апеляційної скарги у зв`язку із добровільною сплатою заборгованості по додаткових витратах на утримання дітей, відповідач не оскаржував.

Заявник не заперечує належність справи до категорії малозначних, проте вважає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, крім того справа має для ОСОБА_1 виняткове значення.

Колегією суддів не встановлено фундаментального значення розглядуваної справи для формування єдиної правозастосовчої практики.

Заявником не обґрунтовано в чому полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування норм права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів подібних правовідносин.

Заявником не доведено, а колегією суддів не встановлено виняткового значення розглядуваної справи для особи, яка подає скаргу.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі; належність справи до категорії малозначних для її учасників було передбачуваним; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційний перегляд; наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вишняков Дмитро Олександрович, на додаткове рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2024 року, постанову Запорізького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року та на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 314/5020/23.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников