Справа № 214/1142/21
09 серпня 2024 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Євтушенка О.І.,
секретаря судового засідання Сотнікової А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження, при заочному розгляді, цивільну справу №214/1142/21 за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, у порядку регресу, -
Представники: від позивача адвокат Самойленко П.М.
ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 10.02.2021 (зареєстрована 11.02.2021), в подальшому уточнивши зміст та пред`явлені вимоги (а.с.64-65), просив суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 завдані майнові збитки в порядку зворотної вимоги у сумі 5 531 грн. 60 коп., а також 908 грн. 00 коп. судового збору та 3 233 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.
09.01.2020 року о 10:22 у м. Херсон по вул. 49-ї Гвардійскої дивізії біля будинку №24, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки SKODA SUPER B, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки TOYOTА COROLLA, р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу марки TOYOTА COROLLA, р/н НОМЕР_1 , було завдано механічних ушкоджень, що підтверджується актом огляду колісного транспортного засобу від 09.01.2020, відповідно до чого страхувальник зазнав матеріального збитку. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.02.2020 у справі №177/63/20 встановлено наявність в діях ОСОБА_2 вини у виникненні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до рахунку-фактури №2390 від 13.01.2020 загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки TOYOTА COROLLА, р/н НОМЕР_1 , склала: 10 134 грн. 00 коп. Виконуючи взяті на себе зобов`язання за договору страхування, на підставі страхового акта №2001177-1 від 21.01.2020, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у загальному розмірі 10 134 грн. 00 коп. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як водія транспортного засобу марки SKODA SUPER B, р/н НОМЕР_2 , була застрахована за полісом №188122959 в АТ «СК «АРКС», то керуючись ст.ст.6, 9, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.993, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до АТ «СК «АРКС» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. Так, згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. АТ «СК «АРКС» відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» частину завданих ОСОБА_2 збитків, сплативши 4 782 грн. 40 коп. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням за полісом №188122959 склала 5 531 грн. 60 коп., яка в силу ст.1194 ЦК України має бути сплачена відповідачем.
Ухвалою суду від 24.09.2021 (головуючий суддя Прасолов В.М.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.95).
У зв`язку із звільненням судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолова В.М. у відставку та відрахуванням зі штату суду, за результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №181 від 04.04.2024 матеріали цивільної справи передано в провадження судді Євтушенку О.І. (а.с.172, 173).
Ухвалою суду від 24.05.2024 цивільну справу прийнято до провадження суддею Євтушенком О.І. з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.174).
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні.
Згідно з клопотанням позивача ФОП ОСОБА_1 , направленим через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», останній просив розгляд справи проводити за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання неодноразово викликався, однак до суду не з`явився, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подано.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції…».
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його повторну неявку, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи.
Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.
Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Судом встановлено, що 09.01.2020 о 10 год. 22 хв. водій ОСОБА_2 зупинив автомобіль марки SKODA SUPER B, р/н НОМЕР_2 , на парковці супермаркету по вул. 49-ї Гвардійської дивізії біля буд.24 в м. Херсон, при цьому не вжив всіх заходів, аби не допустити самовільний рух транспортного засобу, після чого автомобіль марки SKODA SUPER B, р/н НОМЕР_2 , яким він керував, скотився та пошкодив транспортний засіб марки TOYOTА COROLLA, р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано майнових збитків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.15.12 ПДР України, а його дії кваліфіковано за ст.124 КУпАП.
Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.02.2020, яка набрала законної сили 25.02.2020 у справі №177/63/20, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Крім того, у постанові зазначено, що в ході розгляду справи ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, про що зазначив у поданій суду заяві (а.с.26-28, 77).
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
У зв`язку з цим, факт завдання майнових збитків власникові автомобіля марки SKODA SUPER B, р/н НОМЕР_2 , як потерпілому в дорожньо-транспортній пригоді внаслідок недотримання ПДР України ОСОБА_2 , вина якого встановлена судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, та факт керування ним автомобілем марки SKODA SUPER B, р/н НОМЕР_2 , є преюдиціальними та доказуванню не підлягають, оскільки їх істину вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Обставини дорожньо-транспортної пригоди, її механізм, дії учасників пригоди суд не оцінює, оскільки оцінку їм вже було надано судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, дії якого суд не повноважний переоцінювати в рамках даної справи, предмет якої стосується виключно цивільно-правової відповідальності винної особи, а не правомірності притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Як слідує з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.
Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки TOYOTА COROLLA, р/н НОМЕР_1 - ОСОБА_3 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 12.10.2011, а.с.32-33) була застрахована. Так, 23.12.2019 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «НАША АВТОЦИВІЛКА» №5035953 від 23.12.2019, зі строком дії до 23.12.2020, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки TOYOTА COROLLA, р/н НОМЕР_1 . У відповідності до умов даного договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування (а.с.75).
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу автомобіля марки SKODA SUPER B, р/н НОМЕР_2 , була застрахована у АТ «СК «АРКС», поліс №188122959 що слідує з інформації з мережі інтернет за перевіркою чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ (а.с.42).
Оскільки дорожньо-транспортна пригода підпадала під ознаки страхового випадку, водій ОСОБА_3 звернувся з відповідною заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу до ПрАТ «СК «ВУСО» 09.01.2020 (а.с.29-31).
З метою встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу марки TOYOTА COROLLA, р/н НОМЕР_1 , 09.01.2020 спеціалістом ПрАТ «СК «ВУСО» проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, зафіксовано виявлені механічні пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та складено акт (протокол) огляду транспортного засобу від 09.01.2020 (а.с.36-37). Під час проведення огляду транспортного засобу був присутнім ОСОБА_3 , інший учасник пригоди ОСОБА_2 на проведення огляду автомобіля не з`явився.
На підставі акта огляду, рахунку-фактури №2390 від 13.01.2020, наданої ФОП ОСОБА_5 (а.с.38), та інших документів щодо дорожньо-транспортної пригоди комісією страховика ПрАТ «СК «ВУСО» пригоду кваліфіковано як страховий випадок, складено розрахунок, страховий акт №2001177-1 від 21.01.2020 (а.с.40) та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 10 134 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок ФОП ОСОБА_5 , яким проведено ремонт пошкодженого автомобіля. Факт перерахування коштів як страхового відшкодування на рахунок ФОП ОСОБА_5 , за попередньою згодою ОСОБА_3 , підтверджується платіжним дорученням №1817 від 21.01.2020 (а.с.41). Розмір оціненої шкоди відповідач не оспорював, клопотань про призначення експертизи не заявляв.
Згідно зі ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Вказана норма кореспондується зі ст.27 Закону України «Про страхування».
Відповідно до наведених положень, до страховика у разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.
Згідно зі ст. 980 ЦК України, ст.4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.
Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація»: у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст.1191 ЦК України), а для суброгації відповідно до ст.993 ЦК України і ст.27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст.515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.
Таким чином, у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача.
Отже, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.
Таким чином, до ПрАТ «СК «ВУСО» перейшло право вимоги як кредитора до страховика відповідача ОСОБА_2 - АТ «СК «АРКС» на підставі ст.993 ЦК України в порядку суброгації.
Відповідно до ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
Як передбачено ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондує відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що регламентовано спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У відповідності до п.п.22.1, п.22.2 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Оскільки судом достеменно встановлено факт належного виконання ПрАТ «СК «ВУСО» перед потерпілим ОСОБА_3 шляхом виплати суми страхового відшкодування в розмірі 10 134 грн. 00 коп., тому право зворотної вимоги до АТ «СК «АРКС» як страховика завдавача шкоди в рамках дії договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого страхового відшкодування виникло на підставах суброгації, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди.
Як вказував в обґрунтування пред`явлених вимог позивач, що не спростовано жодними доказами, АТ «СК «АРКС» відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» частину завданих ОСОБА_2 збитків, сплативши 4 782 грн. 40 коп. На підтвердження цьому позивачем надано суду довідку-підтвердження про надходження коштів від 24.03.2023 за №1103 (а.с.149). Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням за полісом №188122959 склала 5 531 грн. 60 коп.
Згідно зі ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За таких обставин, потерпіла особа наділена правом на стягнення з винної особи завданих збитків в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, і це право може використовуватися такою особою як після отримання всієї суми страхового відшкодування від страховика, так і як самостійна вимога.
Разом з тим, ч.2 ст.1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на вищезазначене, різниця між фактичним розміром збитків (вартістю відновлювального ремонту, проведеного ФОП ОСОБА_5 ) та страховим відшкодуванням за полісом №188122959 має бути сплачена відповідачем.
Відповідно до приписів ст.ст.514 та 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Встановивши, що відповідач ОСОБА_2 добровільно не відшкодував ФОП ОСОБА_1 як правонаступникові ПрАТ «СК «ВУСО» за договором №15/07/2020 про відступлення права вимоги залишок суми сплаченого на користь потерпілого ОСОБА_3 страхового відшкодування у розмірі 5 351 грн. 60 коп., суд приходить до висновку про доведеність, обґрунтованість пред`явлених вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. (а.с.6) та 3 233 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат на правничу допомогу, надану адвокатом Самойленком П.П. на підставі договору №30/01/19 від 30.01.2019, укладеного з ФОП ОСОБА_1 (а.с.43-48). Обсяг наданої допомоги у повному обсязі відповідає обсягові, узгодженому сторонами та вказаному в акті виконаних робіт, є співмірним зі складністю справи та відповідає критеріям розумності, справедливості.
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, у порядку регресу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 5 531 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, а також 908 грн. 00 коп. судового збору та 3 233 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно зі ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Відомості про сторін:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення у справі складено та підписано без проголошення 09.08.2024.
Суддя О.І. Євтушенко