РІШЕННЯ

іменем України

(повний текст)

29 жовтня 2024 рокуСправа №451/1326/24
Провадження № 2/451/452/24

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - Патинок О.П.

секретар судового засідання - Ференс І.І.

Справа № 451/1326/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову,-

з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Описова частина рішення: 23.09.2024 до Радехівського районного суду Львівської області в підсистемі «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2024 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що у вересні 2023 року йому поступила пропозиція продати авто «BMW» 750і 4395, 2016 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 за ціною 42000 євро. Враховуючи, що дане авто ОСОБА_1 не використовував, він вирішив прийняти пропозицію і кошти вкласти в банк у гривні під 15% річних, проте, коли згоди було досягнуто, і позивач пішов у МРЕО займатися переоформленням свого автомобіля, стало відомо, що ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 23.05.2023 у цивільний справі №451/488/23 за клопотанням ОСОБА_2 накладено арешт на даний автомобіль. Ухвалою про забезпечення позову від 23.05.2023 у справі №451/488/23 порушилися права третьої особи, яка не є учасником справи. Суд невірно встановив обставини, помилково вважаючи, що власником транспортного засобу є ОСОБА_4 .. 13.11.2023 ОСОБА_1 звернувся з заявою до Львівського апеляційного суду щодо скасування незаконного арешту на автомобіль, яка 18.06.2024 була задоволена. У зв`язку із забезпеченням позову ОСОБА_1 поніс втрати, а саме : 1)понесені втрати на зменшенні вартості автомобіля у період з вересня 2023 по червень 2024 становлять 3611 доларів США; 2) понесені втрати від недоотриманого доходу від планового вкладення виручених від продажу автомобіля коштів на депозитний рахунок під 15% річних становлять 4532,4 доларів США; 3) витрати на правову допомогу на апеляцію, щодо неправильного застосування запобіжного заходу у сумі 30000 грн; 4) моральні втрати понесені через позицію позивача, який відмовлявся від того, щоб зняти арешт на автомобіль і втрати авторитету через неможливість продати своє майно 10000 грн; 5) витратити на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн. Просить позов задовольнити.

07.10.2024 через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, де представник відповідача, вважає позовну заяву необґрунтованою, недоведеною та безпідставною, а отже такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Вказує, що 10.10.2023 рішенням Радехівського районного суду Львівської області по справі №451/488/23 було повністю задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 150 000,00 доларів США, а постановою Львівського апеляційного суду від 18.06.2024 рішення суду першої інстанції від 10.10.2023 залишено без змін. Також, в межах цієї справи 23.05.2023 ухвалою суду було накладено арешт на автомобіль, який позивач помилково вважає своєю власністю. Чинний ЦПК України не передбачає можливості звернення до суду особи, права якої порушено забезпеченням позову у випадку повного задоволення позовних вимог. Щодо відсутності факту порушення прав позивача вказує, що позивач жодними належними та достовірними доказами не підтвердив факту належності на праві приватної власності автомобіля саме йому. В матеріалах справи №451/488/23 знаходяться докази того, що власником автомобіля до накладення на нього арешту був саме ОСОБА_4 . Позивачем не надано жодних доказів, ні офіційної відмови сервісного центру МВС про неможливість переоформлення авто за наявності арешту, ні жодних договорів, анкет, заяв із банку, що б свідчили про намір вкласти виручені від продажу авто кошти в банк під 15% річних. Зазначає, що позовна заява здебільшого ґрунтується на підставі власних припущень позивача, які не підтвердженні жодними доказами, на підставі припущень ОСОБА_1 дійшов висновку про начебто порушення відповідачем його прав та інтересів, та вирішив звернутися із цим позовом до суду. Просить відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у цивільній справі №451/1326/24 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати пов`язані із розглядом справи в суді в розмірі: 20 000,00 грн.

Заяви (клопотання) учасників справи

Не надходило.

Процесуальні дії у справі

24.09.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру № 804223 надійшла відповідь про зареєстроване місце проживання відповідача.

24.09.2024 суддею Радехівського районного суду Львівської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, дану справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

15.10.2024 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 29.10.2024 на 12 год. 00 хв.

Пояснення учасників справи:

Позивач, будучи присутнім в залі судових засідань в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав та надав суду аналогічні пояснення тим, які викладені у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити. Пояснив, що відповідач обтяжив його майно, де він навіть не був учасником справи. Вважає, що згідно законодавства і нормативної бази, яка підкріплена в позовній заяві несе відповідальність за ризики втрати ініціатор тих арештів, тому просить компенсувати з ініціатора відповідача понесені ним витрати. Не погоджується із позицією сторони відповідача, вважає, що вимоги відповідача були задоволені по справі ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, а в частині його справи все «скепковано».

Представник відповідача будучи присутнім в залі судових засідань в режимі відеоконференції просив розгляд справи здійснювати без участі відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечив та просив відмовити у їх задоволенні з огляду на недоведеність та їх необґрунтованість, відзив на позовну заяву підтримав.

Мотивувальна частина рішення: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 23.05.2023 у справі №451/488/23 (провадження 2/451/176/23) накладено арешт на транспортний засіб - легковий автомобіль марки «ВМW» 750І 4395, 2016 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак: НОМЕР_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 в межах ціни позову: 150 000, 00 доларів США (сто п`ятдесят тисяч доларів США 00 центів) (а.с.9-14).

Згідно постанови Львівського апеляційного суду Львівської області від 18.06.2024 у справі № 451/488/23 (провадження 22-ц/811/3172/23) рішення Радехівського районного суду Львівської області від 10.10.2023 та ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 31.10.2024 залишено без змін. Ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 23.05.2023 скасовано (а.с.15-25).

Ринкова вартість автомобіля марки «ВМW» 750і 4395, 2016 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак: НОМЕР_3 , згідно вебсайту auto.ria.com становить 37522 доларів США (а.с.26).

Із відповіді Головного сервісного центру МВС від 11.05.2023 №31/13-П-101/Аз на адвокатський запит адвоката Приймака В.О. від 05.05.2023 вбачається, що ОСОБА_4 належить автомобіль: марки «ВМW» 750І 4395, 2016 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак: НОМЕР_3 (а.с.44-45).

Відповідно до Договору про надання правової допомоги №01/10/23 укладеним між АО "СИМПЛЕКС ЛІГАЛ & ФАЙНЕНС" та ОСОБА_1 та платіжної інструкції від 01.08.2024 позивач сплатив АО 30000 грн за юридичні послуги, згідно Акту виконаних робіт від 17.06.2024 (а.с. 28-29).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи

Вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, заслухавши учасників справи, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та відмову у задоволенні позовних вимог.

Предметом позову у даній справі є вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної забезпеченням позову.

Так, згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ч.2 ст. 16 ЦК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (ч.1,2 ст. 22 ЦК України).

Згідно положень ч. 1 ст. 159 ЦПК України у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших, ніж зазначені у ч.1 ст. 155 цього Кодексу, підстав або у випадку ухвалення рішення суду (третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу) щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

Так, позивач, серед іншого, просить суд про стягнення понесених втрат на зменшенні вартості автомобіля у період з вересня 2023 по червень 2024, що становлять 3611 доларів США; втрат від недоотриманого доходу від планового вкладення виручених від продажу автомобіля коштів на депозитний рахунок під 15% річних, що становлять 4532,4 доларів США.

В обгрунтування позовних вимог, покликається на положення ст. 159 ЦПК України, при цьому в судовому засіданні вказує, що він не є учасником справи № 451/488/23, тому має право на відшкодування завданої йому шкоди, де було забезпечення і у випадку задоволення основного позову.

Проте, суд, зважаючи на норми ст. 159 ЦПК України, вважає такі твердження позивача хибними з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, про що сторонами не заперечили, рішенням Радехівського районного суду Львівської області у справі №451/488/23 від 10.10.2023, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики (розпискою) - задоволено повністю. Вказане рішення постановою Львівського апеляційного суду від 18.06.2024 - залишено без змін. У цьому ж провадженні ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 23.05.2023 забезпечено позов шляхом: накладення арешту на транспортний засіб - легковий автомобіль марки «ВМW» 750І 4395, 2016 року, та постановою Львівського апеляційного суду від 18.06.2024 ухвалу скасовано.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Так, до предмета доказування у цих правовідносинах і, відповідно, до предмета оцінки судом належать обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, а саме умови і підстави застосування частини першої статті 159 ЦПК України, якими є те, що ризик здійснення процесуальних дій лежить виключно на учасниках спору, при цьому за відповідачем у справі (за основним позовом) закріплено спеціальне право вимагати відшкодування збитків, які йому заподіяні у результаті застосування забезпечення позову.

Скористатися цим правом він може, якщо вимоги позивача (за основним позовом) не будуть задоволені (повністю або частково) судом (третейським судом, міжнародним комерційним арбітражем), у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших підстав, ніж зазначені у частині першій статті 155 ЦПК України.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 09 лютого 2022 року у справі № 200/10900/18.

Право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, ґрунтуються на прямій вказівці закону (частина перша статті 159 ЦПК України).

Таким чином, законодавець передбачив в ст. 159 ЦПК України право особи, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, в даному випадку позивача, звернення до суду із вимогами про відшкодування збитків у зв`язку із забезпеченням позову, тому доводи позивача в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Отже, правом відшкодування збитків у зв`язку із забезпеченням позову, позивач ОСОБА_1 , як особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені, внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, не може скористатися, та як основні позовні вимоги у справі № 451/488/23 задоволено.

Крім заявлених позовних вимог про відшкодування збитків, позивач також просить суд стягнути із відповідача витрати на правову допомогу на апеляцію, щодо неправильного застосування запобіжного заходу у сумі 30000 грн, проте суд відмовляє в задоволенні цієї частини позовних вимог з огляду на наступне.

Порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2019 року у справі № 916/24/18 зазначив, що зважаючи на положення про те, що суд апеляційної та касаційної інстанцій має вирішувати питання щодо розподілу судових витрат, здійснених у зв`язку з переглядом справи, Верховний Суд дотримується позиції, що особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були понесені.

Як видно із матеріалів позовної заяви, позивач просить про стягнення з відповідача витрат понесених на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи № 451/488/23 в апеляційному порядку, зокрема, щодо «неправильного застосування запобіжного заходу» в сумі 30000 грн.

Таким чином, позивач помилково звернувся до суду першої інстанції із заявою про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, після розгляду його апеляційної скарги, так як суд, у межах справи № 451/1326/24, не може вирішувати питання розподілу судових витрат, у зв`язку із переглядом справи № 451/488/23.

Крім того, суд наголошує, що процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством, вказане узгоджується із Постановою ВС від 28.10.2020 року у справі № 461/85/19.

Також, позивач, крім стягнення збитків у зв`язку із забезпеченням позову, просить суд про стягнення з відповідача моральних втрат понесених через позицію ОСОБА_2 , який відмовлявся від того, щоб зняти арешт на автомобіль і втрати авторитету через неможливість продати своє майно. Моральну шкоду він оцінює в розмірі 10000,00 грн.

Законодавцем у ст.16 ЦК України при визначенні способів захисту цивільних прав та інтересів, окремо визначено такі способи захисту, як відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Так, визначення моральної шкоди, надано законодавцем у ст. 23 ЦК України, в якій визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Також уданій нормі зазначено, що така відшкодовується незалежно від майнової шкоди.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, в судовому засіданні встановлено, що заявлена моральна шкода, понесена через «позицію позивача, який відмовлявся від того, щоб зняти арешт на автомобіль і втрати авторитету через неможливість продати своє майно» не знайшла свого підтвердження, з огляду на наступне.

На переконання суду, позивач, після укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу від 09 червня 2022 року № 5607, а саме автомобіля -BMW 750і, 2016 року випуску, і до постановлення ухвали про забезпечення позову від 23 травня 2023 року, взяв на себе ризики відсутності перереєстрації його як нового власника автомобіля.

Водночас, суд враховує обставини справи, зокрема, відсутність недобросовісної поведінки та вини відповідача, так як основний позов задоволено, а отже, безпідставність заявленої вимоги відповідача про забезпечення позову - відсутня.

Таким чином, в ході судового розгляду позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що наведеними заходами забезпечення позову йому було заподіяно моральну шкоду.

З огляду на викладене, беручи до уваги встановлені обставини, враховуючи наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Розподіл судових витрат між сторонами

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд залишає судові витрати на стороні позивача.

Розподіл судових витрат сторони відповідача, понесених у зв`язку із розглядом справи, судом при ухваленні рішення, не вирішується, з огляду на норми ч. 8 ст. 141 ЦПК України та заявлене клопотання представника відповідача про проведення остаточних розрахунків за результатами розгляду справи протягом 5 (п`яти) днів після ухвалення рішення суду.

Резолютивна частина рішення:

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 211, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Представник відповідача: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 05.11.2024.

Головуючий суддяПатинок О. П.