провадження № 22-ц/824/1863/2024
П ОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 грудня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна оселя» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться на утриманні у позивача. Протоколом № 1 від 06.06.2016 Зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 вирішено визначити ТОВ «УК «Затишна Оселя» управителем багатоквартирного будинку, затверджено укладення з управителем договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком; визначено уповноважених осіб на укладення від імені співвласників будинку договору з ТОВ «УК «Затишна Оселя» про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

25 липня 2017 року між позивачем та уповноваженими співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до умов пункту 3.3 Договору з 01.10.18 було змінено тарифи: 6,33 грн за 1 м при сплаті до 20 числа; 6,56 грн за 1 м2 при сплаті після 20-го числа. Пропозиція щодо зміни тарифів, у відповідності до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», була направлена співвласникам для погодження. Були запропоновані наступні варіанти: змінення вартості послуги з управління та зменшення обсягу надання послуг. Лише після погодження зміни вартості послуги з управління зі співвласниками було встановлено нову вартість такої послуги.

Відповідач за період з серпня 2017 року по вересень 2020 року не належним чином сплачував щомісячні внески на утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем за вказаний період у загальному розмірі 10 140,12 грн.

Окрім того, умовами Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 25.07.2017 року сторони передбачили штраф у розмірі 5000,00 грн у випадку наявності заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг більше, ніж 5000,00 грн.

На підставі викладеного, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 10 140,12 грн, штраф у розмірі 5000,00 грн та судовий збір.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна Оселя» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 10 140, 12 грн , штраф у розмірі 5 000, 00 грн та судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн.

Не погоджуючись із указаним рішенням, відповідач звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні вимог позивача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що висновок суду першої інстанції щодо факту укладення договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за вказаною адресою є необґрунтованим, а також вказує на необґрунтованість заявленої до стягнення суми. Зазначає, що розрахунок суми заборгованості за тарифом 6,56 грн за 1 кв.м є безпідставним.

31.01.2023 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій він просив залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а судове рішення без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки у справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму, а дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи із відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем за період з серпня 2017 року по вересень 2020 року не належним чином сплачено щомісячні внески на утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем за вказаний період у загальному розмірі 10 140,12 грн. Також суд, відповідно до вимог 7.4 Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 25.07.2017 задовольнив вимогу позивача про стягнення з відповідача штраф у розмірі 5 000,00 грн у випадку наявності заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг більше, ніж 5 000,00 грн.

Основними доводами апеляційної скарги відповідача є твердження про відсутність права в позивача на позов, необґрунтованість заявленої до стягнення суми, а також те, що розрахунок суми заборгованості за тарифом 6,56 грн за 1 кв.м є безпідставним.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з огляду на таке:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 10-12).

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління регулюються Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

За приписами ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем.

Ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII передбачено, що управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за згодою сторін та зазначається у договорі з управителем.

06.06.2016 року були проведені збори співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , оформлені протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку від 06.06.2016 року .

Згідно з протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку№1 від 06.06.2016 року співвласниками будинку за адресою: АДРЕСА_2 було вирішено визначити ТОВ «Управляюча компанія «Затишна Оселя» управителем указаного багатоквартирного будинку, затверджено укладення з управителем договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

25 липня 2017 року між ТОВ «Управляюча компанія «Затишна Оселя» та уповноваженими співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком

Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 25 липня 2017 року був підписаний уповноваженими співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а тому він є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

Будинок, в якому розташована квартира відповідача, згідно з актом приймання-передачі житлового будинку від 31.07.2017 року переданий в управління ТОВ «Управляюча компанія «Затишна Оселя».

Згідно з п. 1.1 договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 25 липня 2017 року управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю зазначену послугу згідно з вимогами законодавства України та умовами цього договору.

Згідно з п. 3.1. договору ціна послуги становить 4,83 грн на місяць за 1 кв.м; при сплаті до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим надається знижка і ціна послуги в наступному місяці становить 4,68 грн на місяць за 1 кв.м загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі співвласників.

Відповідно до п.3.3 Договору з 01 жовтня 2018 року змінено тарифи: 6,56 грн за кв.м при сплаті до 20 числа; 6,78 грн за кв.м при сплаті після 20-го числа.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в період з серпня 2017 року по вересень 2020 року ОСОБА_1 не належним чином сплачував щомісячні внески на утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем за вказаний період у загальному розмірі 10 140,12 грн.

Крім того, вимога про стягнення штрафу у розмірі 5000,00 грн є також обґрунтованою відповідно до вимог п. 7.4. договору.

По своїй суті позиція апелянта, яку він поклав в основу апеляційної скарги, в переважній більшості співпадає з доводами та їх обґрунтуваннями, висловленими ним в суді першої інстанції, і яким судом надано відповідну правову оцінку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.

В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2020 року у справі № 554/2491/17 зазначив наступне:

«Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є майже ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.»

З огляду на зазначене апеляційний суд вважає відсутніми підстави для повторного наведення тих доводів і аргументів, якими керувався суд першої інстанції при вирішенні даної справи, і з якими в повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько