ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 199/7479/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

"31" жовтня 2024 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С., перевіривши додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, у позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Державний нотаріус четвертої Дніпровської нотаріальної контори Шугаєва Наталія Сергіївна про встановлення місця відкритті спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

24.09.2024 ОСОБА_1 звернулась до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Державний нотаріус четвертої Дніпровської нотаріальної контори Шугаєва Наталія Сергіївна про встановлення місця відкритті спадщини. У заяві зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся - ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 ; на квартиру АДРЕСА_2 ; на 8/25 частин житлового будинку АДРЕСА_3 , а також недоотриманої пенсії. Позивачка та відповідач є спадкоємцями п`ятої черги. При зверненні до нотаріуса позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю відомостей про місце відкриття спадщини і кола спадкоємців, які належним чином прийняли спадщину, кому і яка саме частка спадкового майна має належати.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2023 справу передано на розгляд за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 21.10.2024 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Мицик Ю.С. Фактично справу було передано судді 25.10.2024.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Згідно ст.19 ЦПК України загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження ( ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

За частиною 7 цієї статті окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб визначений законом ( ст. 5 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З поданої ОСОБА_1 позовної заяви убачається, що вона просить суд захистити її право шляхом встановлення факту місця відкриття спадщини, однак такого роду способів захисту цивільних прав та інтересів ст.16 ЦК України не передбачає.

Крім цього, за п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Однак таких обставин з поданої ОСОБА_1 позовної заяви, як і спору з відповідачем не убачається.

Спір про право, це спір, що пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають реалізації права.

В даному випадку в позовному провадженні мають заявлятися не одна вимога щодо встановлення певного факту, а також і матеріально-правова вимога.

Також в позовній заяві має міститись, крім вимог позову (предмет позову), обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову).

Так, матеріально-правова вимога позивача до відповідача повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

У разі порушення цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, потерпіла особа обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу та грунтується на законі.

Під спором про право слід розуміти не лише наявність спору щодо належності спадкового майна померлому, але і спору між спадкоємцями щодо зазначеного майна (визначення майна, розміру часток тощо). Крім того, під спором про право слід розуміти і спір щодо наявності підстав для спадкування у осіб, які вважають себе спадкоємцями (за законом чи заповітом).

На підтвердження зазначеного, також вказують і правові позиції висловленні Верховним Судом в постановах від 30.06.2021 року у справі № 752/26235/19, від 03.11.2021 року у справі № 691/1237/20.

Натомість, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка в разі відсутності спору розглядається за правилами не позовного, а окремого провадження.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху, роз`яснивши, що у разі спору із відповідачем вона має заявити матеріально-правову вимогу до відповідача, подавши позовну заяву в новій редакції, яка має відповідати вимогам стст. 175, 177 ЦПК України.

У разі відсутності спору між сторонами, заявник має право звернутися до суду з заявою про встановлення місця відкриття спадщини в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати п?яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Державний нотаріус четвертої Дніпровської нотаріальної контори Шугаєва Наталія Сергіївна про встановлення місця відкритті спадщини - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Мицик Ю.С.