ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/807/2100/24
Головуючий в 1-й інстанції Холод Р.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Кочеткової І.В., Трофимової Д.А.,
секретарВолчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2024 року, постановлену у м. Запоріжжі (повний текст ухвали складено 16 вересня 2024 року) у справі за заявою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договорами про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитними коштами та пені,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання. Заява обґрунтована тим, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 36 486 доларів США 77 центів заборгованості по кредиту та процентам та 5109 грн. 39 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості. 22.06.2015 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя видав виконавчий лист №333/10765/14-ц, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» є стягувачем, а ОСОБА_1 боржником. Виконавчий лист № 333/10765/14-ц про стягнення суми боргу за кредитним договором було надіслано до виконання до Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області. На підставі вказаного виконавчого листа державний виконавець відкрив виконавче провадження № 48925521. 30.06.2016 року за виконавчим провадженням було винесено постанову про повернення виконавчого документу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (ЗУ «Про виконавче провадження від 21.04.1999 року, який діяв на час виконання даного провадження). Проте, вказану копію постанови з виконавчим документом АТ «УКРСИББАНК» не отримав. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2019 року видано дублікат виконавчого листа №333/10765/14-ц. 30.12.2020 року вказаний дублікат виконавчого листа було направлено на примусове виконання до Комунарського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області. Однак, копії процесуальних документів, які мають бути доведені до сторін виконавчого провадження на адресу стягувача не надходили, у зв`язку з чим банком на адресу виконавчої служби періодично направлялись клопотання про хід виконання дублікату виконавчого листа №333/10765/14-ц: №1303/20 від 02.09.2020 року, №1493/20 від 28.10.2020 року, №645/21 від 31.05.2021 року, №150/22 від 10.02.2022 року, №476/23 від 12.04.2023 року, №917/23 від 22.09.2023 року. Так як відповідей на клопотання про хід виконання на адресу АТ «УКРСИББАНК» не надходило, банком були направлені скарги до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), а саме: №266/21 від 16.03.2021 року, №516/22 від 11.11.2022 року, №1206/23 від 27.11.2023 року. В лютому 2024 року Комунарський ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на заяву від 25.01.2024 року вих. № 75/24 повідомив, що на виконанні у відділі виконавче провадження з примусового виконання дубліката виконавчого листа №333/10765/14-ц, виданого 21.01.2020 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 36 486 доларів США 77 центів заборгованості по кредиту та процентам та 5109 грн. 39 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості не перебувало. Таким чином, на думку представника заявника вказаний дублікат виконавчого листа було втрачено шляхом пересилки засобами поштового зв`язку.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2024 року, заяву Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договорами про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитними коштами та пені залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Акціонерне товариство «Укрсиббанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є, те що факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органах виконавчої служби вказує на його втрату. Відсутність у заявника інформації щодо стану виконання рішення суду, а також неодноразове намагання з`ясувати інформацію щодо наявності виконавчого документа на виконанні, факт того, що рішення суду у справі не виконано, вказують на обґрунтованість вимог заяви.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2015 року з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» стягнуто 36 486 (тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят шість) доларів США 77 центів заборгованість по кредиту та процентам та 5109 (п`ять тисяч сто дев`ять) гривень 39 копійок пеню за несвоєчасне погашення заборгованості. Рішення набрало законної сили 16.03.2015 року.

Судом було направлено виконавчий лист 22.06.2015 року, який ПАТ «УкрСиббанк» отримав і пред`явив до виконання.

09.10.2015 року, на виконання вказаного виконавчого листа, було відкрито виконавче провадження №48925521, а 30.06.2016 року державний виконавець його завершив на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» та повернув виконавчий лист стягувачу за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 2, прим. 2.

Проте, вказану копію постанови з виконавчим документом АТ «УКРСИББАНК» не отримав.

24.12.2019 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя постановлено ухвалу, якою задоволено заяву АТ «УКРСИББАНК»: видано дублікат виконавчого листа по справі № 333/10765/14-ц на виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2015 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 36 486 (тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят шість) доларів США 77 центів заборгованість по кредиту та процентам та 5109 (п`ять тисяч сто дев`ять) гривень 39 копійок пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, та поновлено строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

21.01.2020 року судом було направлено дублікат виконавчого листа, який представник АТ «УКРСИББАНК» отримав 05.02.2020 року.

Відмовляючи у задоволенні вимог заяви, суд першої інстанції виходив з того, що правових підстав для поновлення строку для пред`явлення дублікату виконавчого листа №333/10765/14-ц до виконання не має, так як, він не є пропущеним. Крім того, АТ «УКРСИББАНК» не надав доказів відправлення дублікату виконавчого листа №333/10765/14-ц до Комунарського ВДВС м. Запоріжжя на виконання. Таким чином, заявником не було подано доказів, які б свідчили про втрату дублікату виконавчого листа, а тому заява про видачу дубліката виконавчого листа не підлягає задоволенню.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

24.12.2019 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя постановлено ухвалу, якою задоволено заяву АТ «УКРСИББАНК»: видано дублікат виконавчого листа по справі № 333/10765/14-ц на виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2015 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 36 486 (тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят шість) доларів США 77 центів заборгованість по кредиту та процентам та 5109 (п`ять тисяч сто дев`ять) гривень 39 копійок пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, та поновлено строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

21.01.2020 року судом було направлено дублікат виконавчого листа (а.с.159), який представник АТ «УКРСИББАНК» отримав 05.02.2020 року (а.с.160).

Відповідно до п. 17.4 Розділу XIII Прикінцеві положення до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини 1 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст.433 ЦПК України питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати причини пропуску цього строку та, залежно від характеру цих причин, зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а, відтак, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, після чого вирішити питання про видачу дублікатів виконавчих документів.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Тобто, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі № 333/10765/14-ц - до 09.01.2023 року (враховуючи дату постановлення ухвали).

24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 в Україні було введено правовий режим воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

У подальшому він був продовжений Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року, №259/2022 від 18.04.2022 року, №341/2022 від 17.05.2022 року, №573/2022 від 12.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року, №254/2023 від 01.05.2023 року, №451/2023 від 26.07.2023 року, №734/2023 від 06.11.2023 року, №49/2024 від 05.02.2024 року, №271/2024 від 06.05.2024 року, № 469/2024 від 23.07.2024 року.

Отже воєнний стан в Україні безперервно діє з 24.02.2022 року по теперішній час.

Відповідно до пп. 4 п. 10-2 Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції з висновками, якого погоджується і колегія суддів апеляційного суду не знайшов правових підстав для поновлення строку для пред`явлення дублікату виконавчого листа №333/10765/14-ц до виконання, так як, такий строк не є пропущеним.

Що стосується видачі дубліката виконавчого листа, то слід звернути увагу на наступне.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року по справі № 419/310/12 (провадження № 61-13084св21) зроблено висновок, що: «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року по справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що: «аналіз пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Згідно матеріалів справи, 21.01.2020 року судом першої інстанції було направлено дублікат виконавчого листа (а.с.159), який представник АТ «УКРСИББАНК» отримав 05.02.2020 року (а.с.160).

Вказані обставини спростовують докази заявника з приводу подання заяви про прийняття виконавчого документа до виконання 30.01.2020 року і отримання такої заяви виконавчою службою 03.02.2020 року, а також довідку щодо неотримання дубліката виконавчого листа банком починаючи з 03.02.2020 року, оскільки відповідно до матеріалів справи дублікат виконавчого документа отримано банком 05.02.2020 р (а.с.160).

Заявником не було подано доказів, які б свідчили про втрату дублікату виконавчого листа, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява про видачу дубліката виконавчого листа не підлягає задоволенню.

Доводів, які б вказували на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали суду апеляційна скарга не містить.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання і підстав для скасування ухвали не вбачається.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 5 грудня 2024 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: І. В. Кочеткова

Д.А. Трофимова