РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/4731/24

провадження у справі № 2/0285/1572/24

05 грудня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді………...………...Літвин О. О.,

секретаря………………………..…Клечковської М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за правилами спрощеного позовного провадження

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

поданим в його інтересах представником ОСОБА_1 ,

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі за текстом Європейська агенція) звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості:

за Кредитним договором №170210 в розмірі 37915,01 грн, з яких: 16666,67 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 21248,34 грн сума заборгованості за відсотками;

за Кредитним договором №102047541 в розмірі 30284 грн, з яких: 7200 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 21564 грн сума заборгованості за відсотками, 1520 грн сума заборгованості за комісією;

за Кредитним договором №65057 в розмірі 9225 грн, з яких: 3000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 5775 грн сума заборгованості за відсотками, 450 грн сума заборгованості за комісією.

В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем у 2021 та 2022 роках було укладено зазначені вище договори із різними фінансовими установами, відповідно до умов яких вона отримала грошові кошти шляхом їх переказу на її платіжну картку. Договори були укладені в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача в особистому кабінеті через веб-сайт або мобільний додаток та підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, який було введено відповідачем, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

У 2024 році між Європейською агенцією та товариствами (з якими відповідач укладала договори кредиту) були укладені договори факторингу і позивач набув статусу нового кредитора, отримавши право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись їх боржниками, включно і до відповідача.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення позичених коштів утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Сторони в судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про слухання справи.

Представник позивача просила справу розглянути без її участі. У відповіді на відзив позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначила, що всі договори відповідачем були укладені в електронному вигляді на погоджених умовах шляхом підписання кредитних договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також зазначає, що перерахування коштів на платіжні картки відповідача за укладеними договорами було безпосередньо здійснено оператором онлайн послуг платіжної інфраструктури, який не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно в безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Станом на 22.10.2024 Товариством не отримано відповіді на свої запити від первісних кредиторів, водночас зазначено, що після надходження запитуваних доказів, позивачем невідкладно буде направлено їх до суду шляхом подання клопотання про долучення доказів.

Відповідач в заяві просила справу слухати без її участі. У відзиві просила відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що отримання нею грошових коштів за умовами кредитних договорів позивачем не доведена, умови договору про стягнення плати за обслуговування кредиту є незаконними, строк дії кредитного договору укладеного з Мілоан сплив, а тому нараховувати будь які відсотки поза строком його дії за даним договором кредитодавець не мав права.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне.

Статтями 3,15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч.1 ст.205 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.ст.1048, 1054 ЦК України).

Як на підставу своїх позовних вимог, позивачем було надано наступні договори.

Згідно кредитного договору №170210 від 21.12.2021, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» (далі по тексту Селфі Кредит) та відповідачем останній було надано кредит на суму 16666,67 грн (п.1.3), строком на 26 тижнів (п.1.4) шляхом переказу на її платіжну картку (п.2.1). Договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача в особистому кабінеті через веб-сайт або мобільний додаток та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, який було введено відповідачем, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

28.11.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі по тексту Мілоан) та відповідачем був укладений кредитний договір №102047541, відповідно до умов якого останнє надало відповідачу кредитні кошти відповідачу в сумі 8000 грн (п.1.2), строком на 30 днів (п.1.2), шляхом переказу на її платіжну картку (п.2.1). Договір був також укладений в електронному вигляді.

04.01.2022 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авіра Груп» (далі по тексту Авіра Груп) та відповідачем був укладений кредитний договір №65057, відповідно до умов якого останнє надало відповідачу кредитні кошти відповідачу в сумі 3000 грн (п.1.1), строком на 21 день (п.1.2) шляхом переказу на її платіжну картку (п.1.4). Договір був також укладений в електронному вигляді.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ст.512 ЦК України). Відступлення права вимоги відбувається на підставі правочину, зокрема, внаслідок укладення договору купівлі-продажу чи міни; дарування; факторингу. Останнім є операція з переуступки першим кредитором прав вимоги боргу третьої особи другому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу першому кредиторові.

Як на підставу набуття позивачем статусу нового кредитора, переходу права вимоги за зазначеними договорами, суду було надано договори факторингу.

Зокрема, 29.02.2024 між Селфі Кредит та Європейською агенцією було укладено договір факторингу №29022024. Відповідно до реєстру боржників №1 від 29.02.2024 до договору факторингу №29022024 первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору своє право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором №170210 від 21.12.2021, що укладений між Селфі Кредит та ОСОБА_2

16.07.2024 між Мілоан та Європейською агенцією було укладено договір факторингу №16072024 відповідно до умов якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору своє право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором №102047541 від 28.11.2021, що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

05.01.2024 між Авіра Груп та Європейською агенцією було укладено договір факторингу №05012024 відповідно до умов якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору своє право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором №65057 від 04.01.2022, що укладений між Авіра Груп та ОСОБА_2 .

На обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості по кредитних договорах, укладених ОСОБА_2 , позивачем було надано: копії самих договорів; паспорти споживчих кредитів; акти прийому-передачі Реєстру Боржників за договорами факторингу; витяги з реєстру боржників до договорів факторингу та розрахунки заборгованості. З останніх слідує, що за всіма трьома договорами наявна заборгованість у відповідача.

Пунктом 5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний цифровий підпис це вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача (ст.1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»). Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. За правовим статусом він прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: такий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ст.12 ЦПК України), який забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним ніж протилежний.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, які розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

У даній справі суду не було надано доказів ознайомлення відповідача з текстом наданих позивачем договорів та її згоди з викладеними в них умовами.

У матеріалах відсутні електронні докази підписання договорів електронним цифровим підписом.

Інформація про підписання відповідачем договорів за допомогою одноразового ідентифікатора створена заінтересованими особами. Будь-яких беззаперечних доказів використання ОСОБА_2 такого засобу підписання договорів суду не надано.

Позивачем також не надано належних доказів на підтвердження факту отримання відповідачем коштів від первинних кредиторів за вищезазначеними договорами.

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію. Необхідність дослідження саме первинних документів у справах щодо стягнення кредитної заборгованості визнана у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц.

Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду України від 14.06.2018 по справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані у позовній заяві.

Таким чином, позивач звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від первинних кредиторів платіжні документи, які підтверджують розмір заборгованості по усім трьом кредитним договорам.

Відповідно до ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Документи, які містять інформацію про розмір заборгованості ОСОБА_2 не є належними доказами фактичного отримання грошей відповідачем або здійснення розрахункових операції в її інтересах.

Окрім того, суд вважає хибними твердження представника позивача у відповіді на відзив про обов`язок саме відповідача надавати докази про перерахування та отримання кредитних коштів на її рахунок, позаяк саме на позивача у позовному провадженні покладається обов`язок надання належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.

Враховуючи відсутність належних доказів отримання відповідачем коштів, суд позбавлений можливості перевірити розмір нарахованої суми боргу та процентів.

Резюмуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт виникнення заборгованості відповідача та її розмір, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 76-81, 259, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Судове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на нього протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення або з дня його складення, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи (ст.ст.352, 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після апеляційного перегляду (ст.273 ЦПК України).

Головуюча суддя О. О. Літвин