Провадження № 22-ц/801/1762/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 рокуСправа № 127/34421/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Сопруна В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рябов Дмитро Сергійович, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення зі сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

07.11.2023 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернулася ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення зі сплати аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у провадженні Другого відділу ДВС м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження № 67236119 від 25.10.2021 року з виконання судового наказу № 127/21257/21, виданого 20.10.2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.08.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

При цьому, відповідач протягом тривалого часу не сплачував аліменти регулярно і у повному обсязі, в результаті чого станом на 30.09.2023 року утворилася заборгованість, яка складає 17 989,09 грн. А оскільки заборгованість зі сплати аліментів станом на 30.09.2023 року становила 17 989,09 грн, то відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України розмір пені за прострочення сплати аліментів становить 17 989,09 грн, яку позивач просила стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 11.06.2024 року прийнято до провадження заяву представника позивача ОСОБА_5 про збільшення заявлених вимог від 13.12.2023 року, в якій остання просила стягнути на користь позивача неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 31 747,52 грн за період з 01.10.2022 року до 01.12.2023 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2024 року позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 31 747 гривень 52 копійки.

Стягнено з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Рябова Д.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, просив суд зменшити розмір неустойки в разі прострочення аліментів з 100% від суми заборгованості до 10% у розмірі 1 798,90 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно з ч. 1-3,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованими. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до судового наказу, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області від 20.102021 року № 127/21257/21 з відповідача на користь позивача на утримання дітей було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки всіх його доходів (а.с.5).

Судовий наказ про стягнення аліментів був пред`явлений позивачем до примусового виконання до Другого відділу ДВС м.Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), та 25.10.2021 року головним державним виконавцем Ільчик О.Г. було відкрито виконавче провадження №67236119 (а.с.6).

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 30.09.2023 року заборгованість ОСОБА_1 перед стягувачем ОСОБА_2 з 01.10.2022 року по 30.09.2023 року включно складає 17 989,09 грн. (а.с.7).

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 01.12.2023 року заборгованість ОСОБА_1 перед стягувачем ОСОБА_2 з 01.10.2022 року по 01.12.2023 року включно складає 31 747,52 грн. (а.с.24).

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 30.04.2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед стягувачем ОСОБА_2 станом на 30.04.2024 року складає 4 948,09 грн (а.с.110). (а.с.24).

Разом з тим, відповідач вказав, що 18.12.2023 року ним було сплачено 17 989,09 грн неустойки на рахунок ДВС, що підтверджується квитанцією № 160114892 (а.с.57).

Також відповідно до Квитанції №160114998 від 18.12.2023 року ОСОБА_1 сплатив 9 536,00 грн аліментів (а.с.58).

01.05.2024 року відповідно до Квитанції №174830875 ОСОБА_1 сплатив 5 000,00 гр. заборгованості по сплаті аліментів (а.с.111).

Відповідач ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем (а.с.41-42).

24.10.2022 року ОСОБА_1 було направлено вимогу виконавця про необхідність подання декларації про доходи та майно боржника (а.с.43-44).

З Довідки про доходи ОСОБА_1 вбачається, що за період з жовтня 2023 року по лютий 2024 загальна сума доходу складає 130 147,30 грн. (а.с.114).

З Відповіді від 11.11.2022 року вбачається, що ОСОБА_6 повідомив Другий відділ ДВС м.Вінниці, що він є фізичною особою підприємцем та є платником єдиного податку (перебуває на спрощеній системі оподаткування).(а.с.45-46).

Постановою від 02.02.2023 року державним виконавцем Другого відділу ДВС у м.Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, степендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с.47-48).

Як вбачається з Довідки №78 від 01.04.2022 року Добровольчого формування №1 ВМТГ «Ветеран» ОСОБА_1 28.03.2022 року підписав контракт на виконання завдань територіальної оборони у складі добровольчого формування №1 ВМ ТГ "Ветеран" (а.с.49).

Як вбачається з Довідки №524 від 20.06.2022 року Добровольчого формування №1 ВМТГ «Ветеран» ОСОБА_1 підписав контракт на виконання завдань територіальної оборони у складі добровольчого формування №1 ВМ ТГ "Ветеран" (а.с.49). Вказане добровольче формування входить до складу ВЧ НОМЕР_2 , яка є складовою СТО ЗСУ. Наказом від 01.04.2022 року №9 ОСОБА_1 призначений на посаду снайпера 2-го відділення Окремого розвідувального взводу «Ніхто крім нас» (а.с.50).

Крім того, відповідно до Довідки №1939 від 12.12.2023 року солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_3 з 28.12.2022 року по теперішній час. (а.с.51).

Відповідно до Довідки №2089 від 28.12.2023 року ОСОБА_1 з 15.03.2023 року по 03.08.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави (а.с.66).

Під час виконання бойового завдання ОСОБА_1 отримав поранення.

Відповідно до Виписного епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №9236 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 14.12.2023 року по 18.12.2023 року. Ліагноз: набухаюча незріла катаракта, складний короткозовий астигматизм лівого ока. Початкова катаракта, складний короткозорий аситигматизм правого ока. Ангіопатія сітківки обох очей. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. ІХС. Дифузний кардіосклероз.СН. 0 ст. (а.с.55-56).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що заборгованість зі сплати аліментів з 01.10.2022 року до 01.12.2023 року в сумі 31 747,52 грн утворилась з вини платника аліментів ОСОБА_1 .

Оскільки відповідач ухиляється від сплати аліментів, на підставі ст. 196 СК України він зобов`язаний сплатити пеню, яка за період з 30.09.2022 року по 01.12.2023 року становить 31 747,52 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто в разі не сплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України в редакції, чинній на момент вирішення спору, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) зазначено наступні висновки:

«правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %.

За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, що суд першої інстанції врахував при встановленні доведеності вини ОСОБА_1 Відповідач цю презумпцію не спростував.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач сумлінно ставився до виконання судового рішення та не ухилявся від сплати аліментів не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню 67236119 від 25.10.2021 року, складеним державним виконавцем, станом на 01 грудня 2023 року.

Доказів на підтвердження відсутності своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів ОСОБА_1 не надав.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків місцевого суду не спростовують, відтак підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рябов Дмитро Сергійович, залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

В.В. Сопрун