РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючої судді Воробйової Т.А.,

за участі секретаря судового засідання Опанасюк В.А.,

представника позивачів ОСОБА_1 (брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції),

представника відповідача Осадчого А.М. (брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні

у порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_3 , яка діє від власного імені та як законний представник неповнолітньої ОСОБА_4 ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська дистрибуційна компанія",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

- ОСОБА_5 ,

- Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО",

про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою, у якій просять:

стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська дистрибуційна компанія» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 400 000,00 грн;

стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська дистрибуційна компанія» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 визнана потерпілою у кримінальному провадженні №0000499 від 30.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.03.2021 мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «Mercedes-Benz 1117», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , рухаючись по вул. Київській у м. Житомирі, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм автомобіля марки «Mercedes-Benz 1117», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України.

На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Київська дистрибуційна компанія».

У позові вказано, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як мати та донька загиблої, зазнали сильних душевних переживань та страждань, постійно перебувають у стресовому стані, оскільки назавжди втратили свою найріднішу людину.

Після смерті доньки та матері позивачі страждають розладами психічної діяльності, зумовленими перенесеною ситуацією, а також надалі зазнають пригнічення, роздратування та неможливості змиритись із трагедією життя, що призвело до суттєвих та непоправних змін у житті.

Смертю матері її донці заподіяно неоціненну моральну шкоду, яка полягає у втраті найближчої людини, моральних та фізичних стражданнях внаслідок цього, що призвело до порушення особистих життєвих та соціальних зв`язків і змушувало докладати додаткових зусиль для організації свого особистого життя; порушення сну, постійних стресів та затяжної депресії і порушення звичного способу життя, стало важко навчатися та планувати своє майбутнє; відчувають себе надломленими, безпорадними і по сьогоднішній день переносять моральні страждання від безповоротної втрати найріднішої людини.

Усі ці негативні психологічні процеси виникли у неповнолітньої ОСОБА_4 внаслідок утрати матері, із якою ОСОБА_7 проводила весь вільний час, переживала позитивні моменти, росла та розвивалась в цілому. До загиблої ОСОБА_6 її донька була прив`язана найбільше, адже батька у неповнолітньої немає, а інформація про батька внесена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. ОСОБА_7 була духовно прив`язана до матері, як до найріднішої людини, наслідувала її, відтак утрата матері є для останньої надто болючою.

Внаслідок ДТП донька загиблої по даний час важко переносить втрату матері, її фізичний та психологічний стан в цілому значно погіршився. Враховуючи те, що ОСОБА_4 із загиблою була дуже близькою, постійно разом проводила вільний час, дитині завдано непоправної моральної шкоди, адже психологічний стан ОСОБА_4 на даний час є незадовільним.

Окрім цього, у зв`язку із смертю доньки, моральний та матеріальний стан її матері суттєво погіршився, остання повинна ростити свою внучку, надавати їй все необхідне задля належного рівня освіти та проживання неповнолітньої ОСОБА_4 .

З урахуванням глибини душевних страждань, пов`язаних зі смертю близької людини, непоправності втрати та тривалості таких страждань, істотними змінами в житті, оскільки позивачі змушені докладати додаткових зусиль для подальшої організації свого життя, та з огляду на вимоги розумності і справедливості, суму завданої моральної шкоди позивачі оцінюють у розмірі 1 472 000,00 грн, з яких 72 000 грн мають намір відшкодувати в позасудовому за рахунок страхової компанії, в якій застрахований транспортний засіб, а решту суми стягнути з відповідача.

Позивачі вважають, що сума моральної шкоди є співмірною із понесеним фізичним та психологічним стражданням, оскільки наслідки вказаної дорожньо-транспортної пригоди можуть знайти своє вираження навіть через тривалий проміжок часу.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.08.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання; залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_5 .

11.09.2023 від представника відповідача Зонова Б.В. до суду надійшов відзив на позов, у якому вказано, що відповідач проти позову заперечує, вимоги позивачів вважає необґрунтованими. Вказує, що відносно автомобіля «Mercedes-Benz 1117», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП був діючий страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №204006285, який виданий ПрАТ «СК «ВУСО», яким визначена страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, яка становить 260 000,00 грн на одного потерпілого. Позивач обґрунтував розмір заподіяної моральної шкоди виключно словами, що містяться в позові, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили взагалі факт заподіяння їм моральної шкоди та відповідно її розмір компенсації в сумі, яка становить 1 400 000 гривень. Виходячи із змісту позову, позивач зазнав нескінченних моральних страждань, однак не надав до суду жодних доказів, які б вказували на це. Також, не підтверджено жодними належними та допустимими доказами наведена представником позивача обставина погіршення фізичного та психологічного стану неповнолітньої дочки загиблої. У позові не вказано та не підтверджено доказами, що неповнолітня дійсно перебувала на утриманні саме матері, а не бабусі; відсутні докази того, що померла була, наприклад, утриманцем сім`ї, працювала та отримувала дохід, і внаслідок її загибелі, життєвий стан доньки та матері вкрай змінився тощо. Матеріалами кримінального провадження встановлено факт перебування загиблої в момент ДТП в стані алкогольного сп`яніння, оскільки при судово-токсикологічній експертизі в крові загиблої ОСОБА_6 було виявлено етиловий спирт в концентрації 1,09%, що характеризує легкий ступінь алкогольного сп`яніння. Вказане, в певній мірі, наводить на думки з приводу антисоціального способу життя загиблої та спростовує описані у позові обставини безпосередньої та близької участі загиблої ОСОБА_6 в житті доньки та матері, та як наслідок високого ступеню життєвих змін та страждань останніх, що також спростовує підстави для стягнення заявленого розміру моральної шкоди. Таким чином, позов будується виключно на наведенні обставин, які мають оціночне значення, без підтвердження їх жодними належними та допустимими доказами. Сама лише констатація статусу загиблої як матері та доньки автоматично не свідчить про фактичну дійсну близькість вказаних осіб між собою, їх душевний, психологічний та соціальний зв`язок між собою, ведення спільного побуту, участь в утриманні один одного тощо. У відзиві також вказано, що позивачем 27.04.2021 надано розписку, що вона не має жодних претензій матеріального чи морального характеру до водія ОСОБА_5 . З огляду на це, вимоги щодо стягнення моральної шкоди з відповідача ТОВ «Київська дистрибуційна компанія» представник відповідача вважає безпідставними та просить відмовити у задоволенні позову.

05.01.2024 від представника відповідача Усенка А.М. до суду надійшло клопотання, у якому він просить залучити до участі у справі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» як третю особу без самостійних вимог на стороні позивача.

Протокольною ухвалою суду від 23.01.2024 залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

16.02.2024 від представника третьої особи ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» Шиліна В.А. до суду надійшли пояснення, у яких вказано, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 , водія автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП (30.03.2021) була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27.04.2020 №129951351, що виданий ПрАТ «СК «ВУСО» зі страховою сумою на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, яка становить 260000 грн. За наслідками ДТП 30.03.2021, пішохід, єдина потерпіла ОСОБА_6 , від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці. Страховик визнав подію страховим випадком та в межах страхових сум на підставі заяв осіб, які мають право на страхове відшкодування, виплатив 260 000,00 грн, чим захистив майнові інтереси страхувальника. Після оплати страхового відшкодування зобов`язання ПрАТ «СК «ВУСО» є припиненим, шляхом належного його виконання. Вважає, що діями водія ОСОБА_5 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завдана моральна шкода, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях, перенесених ними внаслідок втрати доньки та матері, якою вони дорожили та з якою спільно прожили тривалий період життя, необхідністю на протязі тривалого часу вживати додаткових заходів для адаптації до нових змін у житті, стосунках, що вимагало від потерпілого додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи з принципів розумності, справедливості та доцільності, вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, стягнення з відповідача 1 400 000,00 грн, відповідає суті позовних вимог, характеру діяння винного, характеру і глибині моральних страждань потерпілого, а також є релевантним до майнового стану відповідача. Також представник третьої особи просить суд, за наслідками розгляду справи, стягнути з позивача судові витрати в розмірі 5 000,00 грн.

Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.

Згідно з протокольною ухвалою суду від 19.03.2024 підготовче провадження у справі було завершено та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивачів у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Додатково пояснив, що загибла переходила дорогу у невстановленому місці, перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Позивач ОСОБА_3 при розгляді кримінальної справи вказувала, що претензій до водія не має, просила не позбавляти його волі.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи ПрАТ "СК "ВУСО" у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у матеріалах справи міститься заява представника третьої особи Шиліна В.А. про розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Судом встановлено, що вироком Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/5425/21 від 09.12.2022 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання три роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням (а.с. 15-16).

Відповідно до змісту вищевказаного вироку суду, 30.03.2021, близько 10 години, ОСОБА_5 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Mercedes-Benz 1117», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по прилеглій території поблизу будинку №89, що розташований по вул. Київській у м. Житомирі, в напрямку вул. Київської, та, під час виконання маневру правого повороту, з метою подальшого здійснення руху по вул. Київській в м. Житомирі в напрямку вул. Східної, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину вул. Київської з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля поза межами пішохідного переходу. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, які у своїй сукупності складають тупу травму тіла, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя і знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_6 . Необережні дії ОСОБА_5 , які виразились в порушенні ним вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, перебувають у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 станом на день ДТП 20.03.2021 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Київська дистрибуційна компанія», де з 04.01.2021 працює водієм автотранспортних засобів (а.с.12).

Загибла ОСОБА_6 була дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 (а.с.8), та матір`ю ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с. 10).

Відповідно до платіжних інструкції від 30.06.2021 №24688 та від 30.07.2021 №39268, ПрАТ "СК "ВУСО" перерахувало на рахунок ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди кошти у загальній сумі 260 000,00 грн (а.с. 127, 132).

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України видно, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06.11.2013 в справі №6-108цс13, яка підтримана Верховним Судом у постанові від 25.11.2020 у справі №760/28302/18-ц.

За змістом статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

На підставі вищевикладеного, суд виходить з того, що саме ТОВ "Київська дистрибуційна компанія" несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини в її заподіянні, оскільки перед потерпілими несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність по використанню яких є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

В результаті наїзду автомобіля Mercedes-Benz 1117», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , який станом на день ДТП 20.03.2021 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Київська Дистрибуційна Компанія», на ОСОБА_6 , що мало наслідком спричинення їй смерті, позивачам спричинена моральна шкода, пов`язана із загибеллю рідної для них людини, що потягло за собою тяжкі вимушені зміни у їх житті, ОСОБА_3 втратила дочку, а ОСОБА_4 - матір.

Визначаючи суму грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує, що факт смертельного травмування ОСОБА_6 стався внаслідок, у тому числі, її необережності, оскільки потерпіла перетинала проїзну частину поза межами пішохідного переходу.

Отже, враховуючи наведені обставини та норми матеріального права, приймаючи до уваги те, що смерть ОСОБА_6 сталася внаслідок, у тому числі, її необережності, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, суд погоджується з тим, що позивачам завдано моральну шкоду, яка пов`язана з хвилюваннями та моральними стражданнями через передчасну смерть дочки та матері, в тому числі неповнолітньої дитини, яка залишилась круглою сиротою, порушенням укладу їх життя, втратою рідної людини, опори та моральної підтримки, що призвело до душевних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Так, позивач ОСОБА_3 втратила дочку, а ОСОБА_4 втратили свою матір, яка безумовно займала важливе місце в їх житті. Смерть ОСОБА_6 спричинила психологічну травму позивачам. ЇЇ смерть однозначно спричинила втрату важливого життєвого зв`язку, який поновлений бути не може та відповідно завдає довготривалих та глибоких душевних страждань.

Крім того, суд зазначає, що сам факт загибелі ОСОБА_6 під час ДТП є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань позивачів, враховуючи те, що згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

На підставі викладеного та з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань, понесених позивачами, вимог розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача ТОВ "Київська дистрибуційна компанія" на користь ОСОБА_3 200000,00 грн, та на користь ОСОБА_4 500000,00 грн, таким чином задовольнивши їх позовні вимоги частково.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_3 , яка діє від власного імені та як законний представник неповнолітньої ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська дистрибуційна компанія", про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська дистрибуційна компанія" на користь ОСОБА_3 200000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська дистрибуційна компанія" на користь ОСОБА_4 500000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська дистрибуційна компанія" в дохід державного бюджету судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи

Позивачі:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ),

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , від імені якої як законний представник діє ОСОБА_3 .

Відповідач:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська дистрибуційна компанія" (04053, м.Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41, )

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

- ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 );

- Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" (03150, м.Київ, вул.Казимира Малевича, буд. 31, ).

Суддя Т.А. Воробйова

Повне рішення складено 08.08.2024.