Справа № 467/1411/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Кірімової О.М.

за участю секретаря Поплавської О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`являння позову і до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що сторони з 24 вересня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2021 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Останнім часом відповідач фактично перестав забезпечувати свою дитину та виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до доньки, що виражається у відмові підтримувати її матеріально. На даний час, дитина проживає разом з матір`ю, позивачем по справі, та знаходиться на її утриманні, позивач самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати малолітню дитину, виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини, та фактично виконує обов`язки обох батьків, в зв`язку з чим остання звернулась до суду з даним позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини.

Ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 30.09.2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача ОСОБА_4 надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`являння позову і до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що між сторонами до теперішнього часу існувала домовленість щодо сплати аліментів, однак, дізнавшись, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем ЗСУ та отримує заробітну плату, позивач звернулася до суду з даним позовом. Крім того позивачка втретє вийшла заміж та має трьох малолітніх дітей. Також відповідач ОСОБА_2 у червні 2022 року вдруге уклав шлюб, від даного шлюбу має малолітню доньку ОСОБА_5 , 2023 року народження, у зв`язку з чим його дружина не працює та доглядає за дитиною. Відповідач повністю забезпечує та утримує дружину та дитину. Крім того, дружина та дитина відповідача є внутрішньо переміщеними особами з визначеним місцем проживання. Відповідач офіційно сплачує за оренду квартири, де вони проживають по 8000 грн. щомісячно. Виконуючи бойові завдання, відповідач ризикує своїм життям та здоров`ям та отримує заробітну плату близько 80000 грн., його стан здоров`я погіршується, наявний ряд хронічних хвороб. Має діагноз протрузія міжхребцевого диску, на лікування хвороби витрачає значні кошти. Також, відповідач має батька-пенсіонера, за яким здійснює опосередкований догляд та надає матеріальну допомогу. Заробітної плати відповідача не вистачає на покриття всіх витрат його родини, тому він постійно займає гроші у банківських установах та має заборгованість. Таким чином, у відповідача, після припинення шлюбу із позивачем, змінився як сімейний стан, так і погіршилися матеріальне становище і стан здоров`я. Стягнення по 1/6 частини доходу на двох дітей відповідача відповідатиме пропорційності їх утримання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей у рівних частках, тоді, як позивач ніде не працює та не отримує доходу, при цьому, аліменти не повинні витрачатися на позивача, та будуть достатніми для покриття витрат на дитину.

Разом із позовною заявою, позивач надала суду заяву, згідно якої вона підтримала позовні вимоги та просила суд слухання у справі провести за її відсутності. Не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив суд розгляд справи здійснювати без участі відповідача та його представника за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись принципом верховенства права, приходить до наступного.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-III визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 1 статті 181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Так, 24 вересня 2015 року відділом ДРАЦС Арбузинського РУЮ у Миколаївській області між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 59, який було розірвано рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2021 року. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 , яка змінила прізвище " ОСОБА_7 " під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, залишено прізвище " ОСОБА_8 ". Рішення набрало законної сили 24.07.2021 року.

Від даного шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилася ОСОБА_3 , батьками якої є сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 10 червня 2016 року Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління.

Згідно копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_6 під час укладення шлюбу, змінила своє прізвище на ОСОБА_9 .

Згідно довідки Благодатненської сільської ради Первомайського району №44 від 15.01.2024 року, дитина ОСОБА_3 , 2016 року народження проживає разом із матір`ю, позивачем по справі, ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_10 11 червня 2022 року зареєстрували шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_2 та ОСОБА_11 народилася донька ОСОБА_12 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

За договором оренди житлового приміщення від 27.12. 2023 року, ОСОБА_11 відповідно п.1 Договору орендує житлове приміщення по АДРЕСА_2 (населений пункт не вказано) за 8000 грн. за кожний місяць.

Згідно довідок № 4805- від 12.04.2023 року та № 4805- від 02.06.2023 року ОСОБА_11 та дитина ОСОБА_12 перебувають на обліку внутрішньо переміщених осіб.

Згідно виписки із медичної картки та МРТ ОСОБА_2 має діагноз гострий орхиепідідіміт ліворуч. Хронічний простатит загострення, протрузію міжхребцевих дисків.

Довідки банківських установ, досліджені судом, вказують на заборгованість ОСОБА_11 за кредитними договорами у жовтні 2024 року.

Згідно реєстру Пенсійного фонду України щодо зареєстрованих осіб, ОСОБА_2 та ОСОБА_11 зареєстровані у реєстрі загальнообов`язкового соціального страхування.

Доказів про те, що відповідач перебуває на військовій службі ЗСУ, останній суду не надав, між тим представник відповідача вказував, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем ЗСУ та отримує заробітну плату. Однак, в доказах, наданих відповідачем, відомості про розмір його доходу відсутні. За таких обставин суд призначає аліменти з відповідача у частці від його доходу.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд звертає увагу на положення сімейного законодавства щодо обставин, які при цьому необхідно враховувати.

Так, за частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 182 СК України).

Як роз`яснено в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, згідно з частиною другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів враховується стан здоров`я та загальний матеріальний стан того з батьків дитини, з якого вони будуть стягуватися. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дотримуючись принципу балансу інтересів як батьків, так і дітей, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи матеріальне становище батьків, дитини, наявність на утриманні відповідача малолітньої дитини та дружини, яка не працює та здійснює догляд за малолітньою дитиною, з метою забезпечення умов життя, достатніх для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду з наданим позовом і до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, є справедливим та достатнім для утримання дитини. Також суд приймає до уваги, що присудження аліментів в такому розмірі не покладатиме надмірного фінансового тягаря ні на платника аліментів, ні на їх отримувача, та буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, оскільки перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину.

Доводи представника відповідача про те, що на утриманні відповідача, перебуває ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є особою пенсійного віку, не підтверджуються належними та допустимими доказами, оскільки із наданих доказів не можна дійти висновку як про наявність родинних зв`язків з ОСОБА_2 , а саме, що він є батьком відповідача, так і перебування його на утриманні відповідача, зокрема, що ним передавались готівкові кошти та/або здійснювались безготівкові перекази на утримання батька. Посилання на необхідність утримання відповідачем його батька, є необґрунтованими, оскільки належних доказів цього, матеріали справи також не містять. Крім того, саме по собі досягнення батьком відповідача пенсійного віку не обумовлює необхідності його матеріального утримання, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів загального розміру його доходів. Суду надано лише копія паспорта ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та копія пенсійного посвідчення цієї особи.

Доводи представника відповідача про те, що відповідач займає гроші у банківських установах та має заборгованість, не можуть бути достатніми для відмови в задоволенні позову.

Щодо посилань представника відповідача про добровільну участь ОСОБА_2 в утриманні дитини, то на думку суду така допомога надається/надавалася на розсуд відповідача і не є обов`язковою, для її стягнення у випадку припинення сплати немає законних засобів примусу, та позивач має право стягнути із відповідача на свою користь аліменти в судовому порядку навіть у випадку добровільної їх сплати.

Суд зауважує, що аліменти є адресною допомогою і мають бути рівнозначними щодо всіх дітей, не можна зменшити розмір аліментів за рахунок утримання іншої дитини.

Разом з тим, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України.

На підставі п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача, оскільки той не надав доказів, що є учасником бойових дій (прирівняної до нього особи),в дохід держави слід стягнути судовий збір, так як позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.2,5,10-13,77-81,89,141,258,259,263-265,279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 вересня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, рішення в частині суми місячного платежу допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова