Провадження №4-с/523/109/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2024 р.Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Бузовський В.В., розглянувши матеріли цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Іскра Станіслава Ігоровича (місцезнаходження: вул.Ак.Заболотного, буд.38-А, м.Одеса), заінтересована особа ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) про визнання вчинення дій неправомірними, зобов`язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси зі скаргою до державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Іскра Станіслава Ігоровича, заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання вчинення дій неправомірними, зобов`язання вчинення певних дій.

03.12.2024 року при автоматизованому розподілі, суддю Бузовського В.В. визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Вивчивши матеріли цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 , суддя дійшов до наступного висновку.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

За приписами ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Тобто, сторони виконавчого провадження (стягувач, боржник) мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого згідно із вимогами ЦПК.

Звертаючись до суду заявник ОСОБА_1 вказує на незаконність дій державного виконавця Іскра С.І. в межах виконавчого провадження № 76205716, в частині стягнення за невиконання судового рішення на загальну суму 3 400 грн.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п.7 ч.2 ст.17 Закону N1404-VIII постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Частиною 2 ст. 74 Закону N 1404-VІІІ передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного слід зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції вони були видані.

Отже, суддя вважає, що заявник ОСОБА_1 не звернув увагу на вказані вище норми та помилково звернувся до загального суду в порядку цивільного судочинства, оскільки розгляд даної скарги підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, ст. 186,447 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 до державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Іскра Станіслава Ігоровича, заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання вчинення дій неправомірними, зобов`язання вчинення певних дій.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Заяву з додатками до неї повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня підписання ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підписана 04.12.2024 року.

Суддя: