Справа № 142/372/24
Провадження № 22-ц/801/1691/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гринишина А. А.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 рокуСправа № 142/372/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Сопруна В.В.,

за участі секретаря судового засідання Кобенди Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Маліновська Юлія Михайлівна, на ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 18 червня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі за матеріалами заяви ОСОБА_1 , подану в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась через свого представника адвоката Маліновську Ю.М. в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки до Піщанського районного суду Вінницької області із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт спільного проживання без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_4 з лютого 2010 року по 14.05.2022 року.

Також просила суд встановити факт того, що ОСОБА_2 була членом сім`ї ОСОБА_4 з лютого 2010 року по день його смерті. Встановити факт того, що ОСОБА_2 перебувала на утриманні ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 18 червня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , подану в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Маліновська Ю.М. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила оскаржувану ухвалу суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 18.01.2024, справа № 560/17953/21, помилково зазначивши, що заява ОСОБА_1 не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Також вказує, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, не зазначив в порядку якого саме судочинства повинна розглядатись дана справа.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, при цьому, представником ОСОБА_1 - адвокатом Маліновською Ю.М. було подано заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка учасників справи, які належним чином повідомленні про місце, час та дату судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з ч. 1-3,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованими. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що в даних правовідносинах існує спір про право.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст. 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 117 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

У п. 116 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року вказано, що неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

У п. 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року зазначено, що спірним питанням у межах розгляду цієї справи є те, чи позивач належить до членів сім`ї військовослужбовця, які відповідно до ст. 161 Закону №2011-XII мають право на отримання спірної одноразової грошової допомоги.

Згідно п. 79 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року, під час розгляду цієї справи підлягає вирішенню питання, чи можливо встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги в межах розгляду справи в порядку адміністративного судочинства, та з урахуванням встановлення наявності або відсутності цього факту надати оцінку рішенню суб`єкта владних повноважень, яке прийнято до встановлення судом такого факту.

На підставі вищенаведеного, та враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі №290/289/22-ц, вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Отже, судом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції відповідно до ст. 19 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Суд першої інстанції вказану правову позицію не врахував, помилково зазначивши, що заява ОСОБА_1 не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.

Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що метою її звернення до суду є встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_4 з лютого 2010 року по 14.05.2022 року та встановлення факту того, що ОСОБА_2 була членом сім`ї ОСОБА_4 з лютого 2010 року по день його смерті, а також, що ОСОБА_2 перебувала на утриманні ОСОБА_4 , що дасть можливість реалізувати право на отримання грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_4 .

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , суд першої інстанції також виходив з того, що із заявлених вимог вбачається спір про право.

Варто зазначити, що матеріали справи не містять даних про інших родичів, які зверталися з заявою про призначення та отримання одноразової грошової внаслідок загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 .

Суд першої інстанції, зазначивши про наявність спору про право, що має розглядатися у порядку позовного провадження, не встановив та не зазначив, хто є із родичів передбачених законодавством України, який би оспорював право заявника на призначення та отримання одноразової грошової внаслідок загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 , тобто між ким існує спір, не встановив коло сім`ї та не перевірив, чи впливатиме на їх права та обов`язки рішення суду про встановлення факту спільного проживання разом із ОСОБА_1 , оскільки існування спору про право має бути реальним, а не гіпотетичним.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18); від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20); від 03 серпня 2022 року у справі № 759/12740/21 (провадження № 61-126 св 22); від 14 вересня 2022 року у справі № 755/17019/21 (провадження № 61-6569св22); від 14 грудня 2022 року у справі № 180/2132/21 (провадження № 61-2729св22).

Разом з тим, суд першої інстанції, дійшовши висновку про наявність спору про право, не роз`яснив позивачу про можливість подання позову в загальному порядку.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, у зв`язку із чим ухвала Піщанського районного суду Вінницької області від 18 червня 2024 року підлягає скасуванню, а цивільна справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Маліновська Юлія Михайлівна, задовольнити.

Ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 18 червня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі за матеріалами заяви ОСОБА_1 , подану в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

В.В. Сопрун