Справа №191/3794/24
Провадження № 2/191/2043/24
У Х В А Л А

іменем України

04 грудня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючої судді Окладнікової О.І., за участю секретаря судового засідання Заламай О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Окладнікової О.І. про самовідвід у справі №191/3794/24 (провадження №2/191/2043/24) за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У провадження судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Окладнікової О.І. передана згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному судді від 02.12.2024 року справа №191/3794/24 (провадження №2/191/2043/24) за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Головуюча у справі суддя Окладнікова О.І. заявила самовідвід з метою уникнення можливого конфлікту інтересів, уникнення будь-яких сумнів в необ`єктивності чи упередженості під час розгляду даної справи, уникнення потенційної підозри в заінтересованості в результатах розгляду справи.

При вивченні матеріалів справи судом встановлено наступне.

12.08.2024 року було здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями по справі №191/3794/24 за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та передано судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Окладніковій О.І.

Відповідно до ч.8 ст.187 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно із відповіддю №744619 з Єдиного державного демографічного реєстру та анкети-заяви клієнта фізичної особи про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 15.01.2020 року, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до юрисдикції Київського районного суду міста Донецька.

Так як розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ» територіальну підсудність Київського районного суду міста Донецька визначено за Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, то ухвалою судді від 20.08.2024 року цивільну справу №191/3794/24, провадження №2/191/1290/24 було передано за підсудністю до вказаного суду.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.10.2024 року було передати цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на розгляд до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області (52500, Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Троїцька, буд.1). Підставою передачі справи суддя зазначив , те що 16 жовтня 2024 року на запит Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла інформація з Мінсоцполітики відомості про внутрішньо переміщених осіб, що станом на 01 жовтня 2024 року зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 було за адресою: АДРЕСА_1 , адреса листування та фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 з 26 листопада 2016 року.

02.12.2024 року справу №191/3794/24 (провадження №2/191/2043/24) було передано раніше визначеному складу суду - судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Окладніковій О.І.

Суддя Окладнікова О.І. являється внутрішньо переміщеною особою з м.Оріхів Пологівського району Запорізької області внаслідок повномасштабного вторгнення рф на територію України.

Відповідно до довідки переселенця №1231- від 12.10.2022 року фактичне місце проживання ОСОБА_2 знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . У вказаному будинку вона проживала разом зі своєю сім`єю за усною домовленістю з власником будинку ОСОБА_1 . У лютому 2024 року власником вказаного будинку стала ОСОБА_3 , за домовленістю з якою, вона продовжує і надалі проживати у вказаному будинку.

Враховуючи те, що на даний час суддя ОСОБА_2 являється внутрішньо переміщеною особою, яка проживає за адресою:АДРЕСА_2 , відповідач ОСОБА_1 також являється внутрішньо переміщеною особою та згідно із інформацієюМінсоцполітики має адресу листування та фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , то суддею з метою уникнення можливого конфлікту інтересів, уникнення будь-яких сумнів в необ`єктивності чи упередженості під час розгляду даної справи, уникнення потенційної підозри в заінтересованості в результатах розгляду справи, вважаю за доцільне заявити самовідвід.

Статтями 36 та 37 ЦПК передбачено чіткий та виключний перелік підстав з яких може бути заявлено самовідвід, відвід судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно із частинами 1 та 9 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до ст.2 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції, та ст.2, ч.1 ст.8 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється".

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Cт. 56 Закону України Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що «питання етики суддів визначаються Кодексом суддівської етики, що затверджується з`їздом суддів України.

Ст.15 Кодексу суддівської етики встановлює, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. «Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи».

Такі самі вимоги до поведінки судді знайшли своє відображення в міжнародному документі, затвердженому Резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року (Бангалорські принципи діяльності судді).

Вони викладені у формі Цінностей і мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів. Вони мають використовуватися суддями як керівництво, а судовою системою - як основа для регламентації поведінки суддів.

Вони також покликані сприяти кращому розумінню й підтримці судової гілки влади з боку представників виконавчої та законодавчої влади, а також адвокатів і суспільства в цілому. Ці принципи передбачають відповідальність суддів за свою поведінку перед певними інституціями, заснованими з метою забезпечення дотримання судових стандартів, які самі є незалежними й неупередженими і покликані посилювати, а не применшувати значимість існуючих правових норм і правил поведінки, що зобов`язують суддів.

Частина 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наявність безсторонності відповідно до п.l cт. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється». Важливим питанням є забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадськості до суду (Білуха проти України, 2006).

Так, кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти) /ВП), § 98).

Підставою заявлення суддею самовідводу, згідно із заявою судді є намір уникнення подальших сумнівів у сторін щодо неупередженості судді Окладнікової О.І.

Таким чином, обставини, зазначені в заяві про самовідвід судді Окладнікової О.І. свідчать про неможливість розгляду справи в такому складі суду, мотиви заявлення самовідводу мають об`єктивне підґрунтя та відповідають положенням ст.36 ЦПК України, ст.15 Кодексу суддівської етики.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

З метою забезпечення високого рівня довіри громадян до суду та усунення в подальшому обставин, які б могли вплинути на об`єктивний розгляд справи і недопущення недовіри до правосуддя що передбачено Законом України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08.04.2014 року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про самовідвід судді.

Керуючись Бангалорськими принципами поведінки суддів, ст.36-41 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

задовольнити заяву судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Окладнікової О.І. про самовідвід у справі №191/3794/24 (провадження №2/191/2043/24) за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Цивільну справу №191/3794/24 (провадження №2/191/2043/24) передати до відділу організаційного забезпечення виконання функцій суду та контролю за виконанням рішень суду для визначення головуючого судді у справі автоматизованою системою документообігу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. І. Окладнікова