Дата документу 26.11.2024Справа № 554/7669/24
Провадження № 2/554/4974/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Титаренко Д.В.

за участю представника третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Державної казначейської служби в Полтавській області, про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Державної казначейської служби в Полтавській області, в якому прохав стягнути на його користь з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок коштів Державного Бюджету України 300 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями та бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та 153 679 грн. матеріальної шкоди, яка складається із боргу по невиплаті йому пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.07.2021 року розміром 107679 грн. та боргу по невиплаті надбавки до його пенсії за період з 01.08.2021 року по 31.06.2023 року у розмірі 46 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі № 440/4875/21 був задоволений позов ОСОБА_2 та визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні з 01.12.2019 року перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Департаменту персоналу МВС України від 01.03.2021 р. № 22/6-1154-у про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського станом на 19 листопада 2019 року, виходячи з 65% грошового забезпечення, а також провести виплати з урахуванням раніше сплачених сум. За результатами виконання вказаного рішення розмір його пенсії склав 10 046 грн. 95 коп., який він почав отримувати з 01.08.2021 року. На підставі листів з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області йому стало відомо, що борг по невиплаті йому пенсії за період з 01.12.2019 по 31.07.2021 складає 107 697 грн., але вказаний борг ніхто не буде виплачувати, так як відсутні бюджетні призначення. Виконавче провадження № 66584368 від 25.08.2021 року будь-яких результатів з виконання рішення не надало. Також ним було встановлено, що уповноважені особи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області протиправно зняли надбавку до його пенсії розміром 2000 грн. На його скаргу отримав відповідь, що підстав для поновлення йому виплати надбавки до пенсії розміром 2000 грн. немає, оскільки рішенням суду йому і так збільшена пенсія. Він звернувся до суду з позовом та рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року у справі № 440/10749/22 його позовні вимоги задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_2 у нарахуванні та виплати з 01.08.2021 доплати до пенсії відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити з 01.08.2021 ОСОБА_2 щомісячну доплату відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням раніше виплачених сум. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області його повідомлено, що борг по невиплаті йому пенсії за період з 01.08.2021 по 30.06.2023 складає 46 000 грн. Виконавче провадження № 72596450 від 22.08.2023 року будь-яких результатів з виконання рішення не надало. Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області йому завдано матеріальної шкоди на суму 153 679 грн. Крім того, вказує, що у зв`язку із невиконанням двох рішень йому спричинені моральні страждання та приниження. Майже 4,5 роки він повинен відволікатися від звичайних своїх занять та звичайного способу життя, змінюючи його так, щоб увесь час витрачати на поїздки до судів, підрозділів пенсійного забезпечення, виконавчої служби та адвокатів. Вказує, що перестав приділяти увагу близьким родичам, сім`ї, перестав з ними спілкуватися, так як не вистачає часу. Оскільки перестав займатися домашніми справами, почали виникати конфлікти з рідними. В подальшому, коли відповідач не перераховував йому пенсію, він хвилювався, відчував пригніченість, втрачав сон, у нього постійно піднімався тиск, боліла голова , але в цей час він вимушений звертатися зі скаргами, та за допомогою до юристів, замість лікування та відпочинку. Через протиправні дії та бездіяльність посадових осіб ГУ ПФУ в Полтавській області він вимушений нервувати та через суди відстоювати своє право на чесно зароблену пенсію. Вважає, що відповідач тривалий час систематично застосовував психічне, психологічне катування та дискримінацію, тому вважає, що 300 000 грн. є мінімальним розміром відшкодування його моральних страждань.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 30 липня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

15 серпня 2024 року від представника третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області Кобеляцької М. до суду надійшли пояснення по справі, у яких остання вказала, що основним завданням ГУ Державної казначейської служби у Полтавській області є реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Звернула увагу, що з органу Казначейства, як з юридичної особи, взагалі не можливе проведення стягнення, оскільки рахунки Головного управління Казначейства призначені лише для виплат заробітної плати та соціальних виплат , за чітко встановленими кодами бюджетної класифікації, а тому Головне управління Казначейства не може відповідати своїм майном за дії спричинені іншими юридичними особами. Органи Пенсійного фонду України не обслуговуються в органах Казначейства Полтавській області і підтверджується це відсутністю договорів про розрахунково - касове обслуговування, а тому залучення до даної категорії справ Головного управління Казначейства є безпідставним. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 просила відмовити в повному обсязі (а.с.40-42).

02 вересня 2024 року від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Сиромятнікової Т. до суду надійшов відзив, в якому прохає відмовити у задоволенні позову. Позов вважає безпідставним та необґрунтованим. На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 по справі №440/4875/21 ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії основного розміру з 01.12.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Департаменту персоналу МВС України № 22/6 -1154-у від 01.03.2021 за прирівняною посадою поліцейського станом на 19.11.2019. Виплату пенсії, перераховану на виконання рішення суду, розпочато з 01.08.2021 р. у розмірі 10046,95 грн. Доплата пенсії за рішенням суду за період з 01.12.2019 по 31.07.2021 у розмірі 107679 грн. обліковано в реєстрі судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Таким чином, рішення суду виконано в межах покладених на Головне управління зобов`язань з урахуванням норм чинного законодавства та відповідно до документів пенсійної справи. Пенсійний фонд України вказав, що нараховані на виконання рішень суду кошти підлягають виплаті в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. На даний час виплату заборгованості на виконання рішень судів проведено в межах коштів, виділених на зазначені цілі у 2023 році. На даний час Бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік не затверджено, сума коштів за рішеннями судів не встановлена. Таким чином, Управління добровільно виконало рішення судів в межах покладених зобов`язань та відповідно до чинного законодавства. Таким чином, працівниками Головного управління, як територіального органу Пенсійного фонду України, вчинено всі дії , спрямовані на виконання рішення суду, в межах та в спосіб, передбачений чинним законодавством. При цьому в діях останніх відсутня протиправність , про яку вказує позивач в позові. Щодо відшкодування моральної шкоди представник вказує, що позивачем не були доведені обставини спричинення моральної шкоди, викладені у позовній заяві та вказані обставини нічим не доведені. Крім того, позивачем не доведений розмір моральної шкоди , який ним визначено. Вказаний розмір відшкодування моральної шкоди, на думку представника відповідача, не відповідає засадам розумності та справедливості (а.с.49-50).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26 вересня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 81).

Позивач ОСОБА_2 подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає (а.с.87).

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду справи. У заяві від 26.09.2024 представник прохав провести підготовче засідання без його участі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Державної казначейської служби в Полтавській області Кобеляцька М.А. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі № 440/4875/21 позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні з 01 грудня 2019 року перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Департаменту персоналу МВС України від 01 березня 2021 року №22/6-1154-у про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського станом на 19 листопада 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Департаменту персоналу МВС України від 01 березня 2021 року №22/6-1154-у про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського станом на 19 листопада 2019 року, а також провести виплати з урахуванням раніше сплачених сум. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) (а.с.13-14).

На підставі виконавчого листа № 440/4875/21 від 04.08.2021 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ніколенком С.В. відкрито ВП № 66584368 (а.с.21).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ніколенка С.В. від 08.09.2022 року ВА № 66584368 виконавче провадження закінчено, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 , ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження » (а.с.22).

На підставі листа з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 05.12.2022 року ОСОБА_3 повідомлено, що за результатами виконання вказаного рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 р. йому проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019. Виплату пенсії, перераховано на виконання рішення суду, розпочато з 01.08.2021 р. в розмірі 10046, 95 грн. (а.с.19).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року справа № 440/10749/22 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_2 у нарахуванні та виплати з 01.08.2021 доплати до пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити з 01.08.2021 ОСОБА_2 щомісячну доплату відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням раніше виплачених сум. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок (а.с.11-12).

На підставі виконавчого листа № 440/10749/22 від 06.07.2023 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Благадиром Д.Г. відкрито ВП № 72596450 (а.с.23).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Благадира Д.Г. від 29.09.2023 року ВА № 72596450 закінчено виконавче провадження, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 , ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження » (а.с.20).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 24.08.2023 позивача повідомлено, що за результатами виконання вказаного рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 йому проведено перерахунок пенсії з 01.08.2021 та нараховано доплату пенсії за рішенням суду за період з 01.08.2021 по 30.06.2023 у розмірі 46000 грн. Виплату пенсії, перераховану на виконання рішення суду, розпочато з 01.07.2023 в розмірі 14953,52 грн.(а.с.18).

У відповідності до ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на підставі судових рішень, які набрали законної сили, такі вимоги слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права; суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормою ст. 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст.1173 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Статтями 13, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права та змінюють практику застосування національного закону відповідно до рішення цього Суду.

Відповідно до чіткої й усталеної практики ЄСПЛ право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», пункт 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення від 28.07.1999 у справі «Імобільяре Саффі» проти Італії», заява № 22774/93, пункт 66).

Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою (рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, пункт 44, від 20.07.2004). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному та вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення від 26.04.2005 у справі «Сокур проти України», заява № 29439/02, та від 19 лютого 2009 року у справі «Крищук проти України», заява № 1811/06).

ЄСПЛ також зазначив, що у випадках, коли йдеться про відшкодування матеріальної шкоди, національні суди мають явно кращі можливості визначати наявність такої шкоди та її розмір. Але інша ситуація коли йдеться про моральну шкоду. Існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірно тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди (рішення у справі «Скордіно проти Італії», заява № 36813/97, пункти 203 - 204, та рішення у справі «Вассерман проти Росії», заява № 21071/05, пункт 50). Суд вважає таку презумпцію особливо незаперечною у випадку надмірної затримки у виконанні державою винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов`язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий процес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу (рішення від 7.05.2002 в справі «Бурдов проти Росії», пункт 100).

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується.

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду зазначеною у постанові від 03.07.2019 у справі №750/1591/18-ц.

Отже, згідно вказаного вище позивач має право на грошове відшкодування моральної шкоди.

Суд вважає доведеним, що внаслідок порушення відповідачем пенсійних прав позивача, останньому завдано значних душевних страждань. Враховуючи характер і тривалість вчиненого правопорушення, а також глибину завданих позивачеві душевних страждань, при цьому виходячи із засад розумності та виваженості суд вважає достатньою сатисфакцію відшкодування моральної шкоди стягнення на користь позивача становить у розмірі 5 000 грн.

Відтак заявлений позов підлягає частковому задоволенню у розмірі визначеному судом. У іншій частині позов є необґрунтованим.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди суд зазначає наступне.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, визначені статтею 1173 ЦК України.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування.

Предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) органу державної влади при виконанні рішення суду, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) ГУ ПФУ в Полтавській області і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) ГУ ПФУ в Полтавській області має підтверджуватись належними доказами, зокрема відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 25 жовтня 2005 року у справі № 32/421).

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність в діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 1173 ЦК України , є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними.

Шкода є неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду.

Грошовий вираз майнової шкоди є збитками. Відповідно до статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких зазнала особа у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що неправомірність дій по невиплаті донарахованої пенсії призвело до невиконання судового рішення, а тому він має право на відшкодування майнової шкоди в розмірі суми боргу за рішеннями судів на загальну суму 107697 грн.

Проте, факт невиконання рішення суду внаслідок неправомірних дій ГУ ПФУ в Полтавській області, на який посилається позивач як на підставу позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між несвоєчасним виконанням рішення, яке набрало законної сили, та завданою шкодою.

Невиконання рішення суду не може напряму ототожнюватися із завданою позивачеві майновою шкодою, оскільки остаточно не втрачена можливість стягнення грошових коштів з боржника. Невиплачені позивачеві кошти на виконання судових рішень, ухвалених на його користь, не є майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню на підставі ст.1173 ЦК України. Наслідком такого відшкодування буде подвійне стягнення коштів.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 23 грудня 2019 року у справі № 752/4110/17 (провадження № 61-20325св18), від 12 березня 2020 року у справі № 757/74887/17-ц (провадження № 61-11090св19) та від 03 червня 2020 року в справі № 642/3839/17 (провадження № 61-37856св18).

Таким чином, оскільки розмір збитків, які позивач просив стягнути з відповідача, є сумою, що підлягає стягненню в порядку примусового виконання судових рішень, ухвалених на його користь, то ці кошти не є майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню на підставі ст. 1173 ЦК України.

З огляду на викладене, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди (1,6 %) та відмову у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок коштів Державного Бюджету України на користь держави судовий збір у сумі 48 грн.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_2 за рахунок коштів Державного Бюджету України у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок коштів Державного Бюджету України на користь держави судовий збір у сумі 48 грн.

Решту суми судового збору компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, зареєстроване місце знаходження: 36000 м. Полтава, вул. Гоголя,34, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Державної казначейської служби в Полтавській області, місце знаходження: 36000 м. Полтава, вул.Шевченко,1 , код ЄДРПОУ - 37959255.

Повне рішення складено 29 листопада 2024 року.

Суддя Л.І. Савченко