Справа № 229/3378/24
Провадження № 2/229/1373/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2024 р. м. Дружківка Донецької області
Дружківський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Конопленко О.С.
за участю секретаря судового засідання Яковенко Ю.Р.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представника третьої особи Тирінової Ю.М. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дружківка в режимі відеоконференції у загальному позовному провадженні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Дружківської міської ради про позбавлення батьківських прав,
08 травня 2024 року представник позивача ОСОБА_2 , яка діє в інтересах позивача, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служба у справах дітей Дружківської міської ради, у якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього ОСОБА_5 актовий запис про народження № 280 від 02 серпня 2016 року.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 березня 2015 року позивач з відповідачем зареєстрували шлюб та почали спільно проживати. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився спільний син - ОСОБА_5 . Сімейне життя сторін склалось таким чином, що позивач була вимушена багато працювати та майже самостійно займатися вихованням та утриманням дитини, оскільки відповідач або перебував у російській федерації, або під час проживання разом з сім`єю вів вільний розгульний спосіб життя, самоусуваючись від виховання сина. Відповідач постійно пропонував позивачу переїхати в москву, кажучи, що «там все буде класно», однак позивач відмовлялась. Враховуючи, що відповідач не приймав участі в утриманні дитини, позивач отримала судовий наказ Дружківського міського суду Донецької області від 27 вересня 2017 року по справі № 229/3368/17, про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Однак позивач не подала його на примусове виконання, оскільки сподівалась, що батько дитини все-таки буде приймати участь в її утриманні. 05 квітня 2020 року сторони фактично припинили шлюбні відносини та спільне проживання. Рішенням Дружківського міського суду від 21 вересня 2020 року по справі № 229/3107/20 шлюб між позивачем і відповідачем було розірвано. 27 серпня 2020 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_6 про стягнення з відповідача аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі від доходу, починаючи з 12 вересня 2017 року. Після фактичного припинення шлюбних відносин 05 квітня 2020 року відповідач зовсім перестав підтримувати будь-який контакт з дитиною, займатись її вихованням, почав грубо нехтувати своїми батьківські обов`язки щодо виховання сина, зокрема свого обов`язку щодо забезпечення права дитини на належне батьківське виховання та спілкування із батьком, обов`язком приймати участь у забезпеченні права дитини на здобуття освіти, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, виховувати її в дусі поваги до свого народу та своєї Батьківщини. З 05 квітня 2020 року відповідач обірвав всі контакти із сином, жодного разу не спілкувався, не проводив час із ним. Позивачу стало відомо, що наприкінці 2020 року відповідач остаточно виїхав в російську федерацію на постійне проживання та працю. Відповідач свідомо змінив країну свого проживання та проживає на території країни-агресорки, за місцем своєї реєстрації не проживає, на його останній відомий контактний телефон неможливо здійснити виклик. Син відповідача майже не пам`ятає, останній раз бачив у три роки, про нього відгукується виключно в негативному контексті, оскільки згадує його як людину «яка кричала на маму», не називає відповідача «батьком». Відповідач свідомо і грубо нехтує та ухиляється від свого обов`язку по утриманню сина до досягнення ним повноліття. Розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів станом на 30 квітня 2024 року складає 144 348, 99 грн.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2024 року справу розподілено у провадження судді Дружківського міського суду Донецької області Конопленко О.С.
Ухвалою судді Дружківського міського суду Донецької області від 10 травня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 05 червня 2024 року.
20 травня 2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача про заслуховування думки дитини під час судового розгляду.
Ухвалою суду від 05 червня 2024 року постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19 червня 2024 року.
19 червняч2024 року судове засідання перенесено на 30 липня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача.
Позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Також позивач зауважила, що відповідач з осені 2020 року повністю самоусунувся від виховання та утримання сина, не спілкується та не цікавиться його життям.
Відповідач ОСОБА_4 , який про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, заяв та клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності не надав, так само як і відзив на позовну заяву.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Дружківської міської ради Тирінова Ю.М. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина та не заперечувала проти задоволення позовних вимог.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі.
При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані статтями 150, 152, 155, 164, 165, 166, 180, 181, 182 Сімейного кодексу України (далі за тестом - СК України).
Частина 1 ст. 150 СК України передбачає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до вимог ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось з них.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в їх сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Таким чином, позбавлення батьківських прав в силу вимог закону є винятковою мірою сімейно-правової відповідальності, яка виникає при винній поведінці батьків, які не забезпечують виховання своїх дітей.
Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 02 серпня 2016 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 35).
Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 22 серпня 2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис 224, взявши прізвище чоловіка « ОСОБА_1 » (а.с. 34).
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Дружківка, Донецької області є громадянином України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України (у формі ID-картки) № НОМЕР_3 виданого 1432 від 17 жовтня 2020 року (а.с.29-30) та витягом з реєстру територіальної громади № 2024/002045994 від 27 лютого 2024 року (а.с. 33).
Згідно копії рішення Дружківського міського суду від 21 вересня 2020 року шлюб, зареєстрований 28 серпня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 224 від 28 серпня 2015 року, між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які мають неповнолітню дитину, розірвано (а.с. 37).
Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № НОМЕР_6, згідно судового наказу 2-н/229/243/2017, виданого Дружківським міським судом Донецької області від 27 вересня 2017 року, про стягнення з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 від доходу, починаючи з 12 вересня 2017 року відкрито виконавче провадження (а.с. 38-39).
Згідно копій скріншоту із мобільного застосунку «Приват24» позивач отримала від відповідача на утримання спільного сина 3 100,00 гривень від 15 січня 2021 року, 2 500,00 гривень від 15 травня 2021 року, 2 500,00 гривень від 15 червня 2021 року (а.с. 44-46).
З копій німецьких документів про реєстрацію та проживання позивача та її дитини в соціальному житлі в Німеччині із перекладом на українську мову, було встановлено що позивач разом з дитиною проживають у трьохкімнатній квартирі у АДРЕСА_2 житловою площею 48,62 м2 (а.с. 15-26).
З витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) від 27 лютого 2024 року вбачається, що загальна сума доходу позивача за період з 01 січня 2023 року по 30 вересня 2023 року становить 68 164, 38 гривень (а.с. 78).
Відповідно до виписки з німецької банківської карти позивача, було встановлено що позивач отримала 31 січня 2024 року 584,56 євро від головної служби Федерального агентства зайнятості, 13 лютого 2024 року 250,00 євро від федерального агентства зайнятості - сімейного фонду, 29 лютого 2024 року 489,56 євро від головної служби Федерального агентства зайнятості, 12 березня 2024 року 250,00 євро від федерального агентства зайнятості - сімейного фонду, 28 березня 2024 року 489,56 євро від головної служби Федерального агентства зайнятості, 12 квітня 2024 року 250,00 євро від федерального агентства зайнятості - сімейного фонду, 15 квітні 2024 року 2 412,00 євро від головної служби Федерального агентства зайнятості (а.с.64-67). Згідно повідомлення центру зайнятості м.Аугсберг про зміну платежів для забезпечення існування із перекладом на українську мову, позивач має право на більш високі виплати через подані зміни з 01 квітня 2024 року по 31 січня 2025 року на суму 567,00 євро на місяць більше попередньо затвердженої суми. Пільги згідно з другим Томом Соціального кодексу будуть затверджені на період з 01 квітня 2024 року по 31 січня 2025 року в такому розмірі: загальна місячна сума 1 174,56 євро, ОСОБА_1 - 983,06 євро та ОСОБА_5 - 191,50 євро, виплата допомоги ОСОБА_1 квітень 2024 рік - 2 412,00 євро, з травня 2024 року по липень 2024 року щомісячно по 1 056,56 євро, серпень 2024 року - 1 186,56 євро, з вересня 2024 року по січень 2025 рік щомісячно по 1 058,56 євро, допомога на ремонт та утримання житла з травня 2024 року по січень 2025 року - 138 євро щомісячно (а.с. 15-18).
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 289636353 від 10 грудня 2021 року, позивачу на праві власності, згідно договору купівлі-продажу, серія та номер: 4125, виданий 10 грудня 2021 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Гнатенко В.Л., належить квартира за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 74).
Відповідно до характеристики на малолітнього ОСОБА_5, складеної вихователем ДНЗ № 4 «Сонечко» ОСОБА_11 та посвідчина підписом завідувачки закладу ОСОБА_12 № 33 від 11 березня 2024 року, ОСОБА_5 відвідував зазначений навчальний заклад протягом 2018-2022 років. За час перебування в дошкільному навчальному закладі ОСОБА_5 проявляв активний інтерес до навчання, виконував завдання та оволодів знаннями згідно програми. Дитина фізично розвинена, достатньо самостійна, соціально-побутові навички сформовані відповідно віку. Мати ОСОБА_1 самостійно виховувала сина. Дитина доглянута, речей достатньо, завжди з настроєм відвідувала групу. Мати приводила і забирала дитину з ДНЗ, цікавилася її життям у дитячому садку, спілкувалася з вихователями групи, логопедом, прислухалася до рекомендацій, відвідувала батьківські збори, розваги, які проводилися в дошкільному закладі, виготовляла поробки на вистави та ярмарки, приймала участь у благоустрою групи та ігрового майданчика у ДНЗ, сплачувала кошти за харчування дитини в садочку регулярно та вчасно (а.с. 53-54).
Відповідно до характеристики № 33 від 29 лютого 2024 року з останнього місяця роботи позивача - закладу загальної середньої освіти гімназії № 8 Дружківської міської ради Донецької області, ОСОБА_1 працювала на посаді педагога-організатора, за час роботи зарекомендувала себе як досвідчений фахівець, проявила комунікативні та організаторські здібності на високому рівні, мала добре налаштовану комунікацію як з учнями, так і з їх батьками та колегами. Завжди демонструвала високий рівень фахових компетенцій, відповідала за напрямок виховної роботи з учнями закладу. Відповідально ставилась до виконання своїх обов`язків і доручень керівництва, стримана та вихована. Конфліктів у колективі, з учнями, батьками не мала. Жодного разу не була помічена у вживанні алкогольних напоїв чи наркотичних речовин. Нарікань щодо трудової дисципліни та педагогічної етики не мала. За період роботи відома в колективі як гарна, любляча та дбайлива мати для своєї дитини. Виховувала дитину в неповній сім`ї. Завжди дбала про матеріальне забезпечення своєї сім`ї та всебічний розвиток сина (а.с. 55).
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Відповідно до п. 15, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Положеннями Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) закріплено, що дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
При ухваленні даного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.
Малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допитаний в судовому засіданні в присутності представника Служби у справах дітей Дружківської міської ради, яка має вищу освіту у сфері практичної психології в закладах освіти, ОСОБА_20 , пояснив, що з батьком не спілкується, він не вітає його зі святами, не дзвонить. В Германії ОСОБА_5 проживає в мамою, яка повністю ним опікується.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дійсно з боку відповідача ОСОБА_4 , який є батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мало місце неналежне виконання своїх обов`язків, яке не було пов`язано як об`єктивними так і суб`єктивними причинами. За таких обставин у суду є усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу відносно відповідача та позбавлення його батьківських прав, оскільки на теперішній час він не намагається виправитись та здійснювати в повному обсязі свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню його дитини. Наданий суду висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає за необхідне прийняти до уваги під час ухвалення рішення.
Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
За таких обставин суд вважає, що позивачем належним чином доведено, що на теперішній час є обґрунтовані підстави для застосування крайнього заходу відносно відповідача та позбавлення його батьківських прав, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав у відношенні до дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягають задоволенню.
Одночасно, враховуючи, що позовні вимоги задоволені, суд відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за подання позовної вимоги немайнового характеру (позбавлення батьківських прав) у сумі 1 211,20 гривень.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 82, 141,229,263-265,280 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Дружківки Донецької області, батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Дружківки Донецької області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Дружківки Донецької області, судовий збір в розмірі 1 211 (однієї тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 06 серпня 2024 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач - ОСОБА_4 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Дружківської міської ради, місцезнаходження якої: 84205, Донецька область, Краматорський район, м. Дружківка вул. Соборна, буд. 16, 1.

Суддя О.С. Конопленко