Справа № 301/2854/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" грудня 2024 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області
в складі головуючого судді Даруда І.А.,
при секретарі судового засідання Сатін Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іршава Закарпатської області в залі судових засідань Іршавського районного суду Закарпатської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 200152,74 гривень.
Також, позивач стверджує, що згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 200152.74 грн., із яких:
- заборгованість за відсотками становить 120152.74 грн..
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 200152,74 гривень, судовий збір у розмірі 2422,40 гривні, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 гривень.
Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від "27" серпня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, просить суд справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав, з мотивів, викладених в позовній заяві, просить суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, шляхом надсилання судових повісток на адресу місця проживання та оголошенням на сайті Іршавського районного суду Закарпатської області. До суду від відповідача не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому її неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзив на позовну заяву, в порядкуст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яку сповіщено про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.
Судом належними доказами та матеріалами справи встановлено, що 25.01.2022 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №806075. ( а.с. 70-75).
Згідно п.п. 1.3., 1.4., 1.5. Договору №806075 від 25.01.2022 встановлено, що сума кредиту (загальний розмір) складає 100000 грн. Тип кредиту - кредит, строк кредиту 1096 днів. Детальні терміни повернення кредиту, визначені в паспорті споживчого кредиту, що є додатком № 1 до цього Договору. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить : за перший день користування кредитом - 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту - 85 % річних.
Додатками до вказаного договору є заява-анкета, паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит ( а.с.70-82).
Судом також встановлено, що 03.08.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ "Діджи Фінанс" було укладено Договір факторингу №0308-23, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ "Діджи Фінанс" права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у тому числі за Договором №806075 від 25.01.2022, що укладений між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 .
Відповідно до акту приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу №0308-23 від 03.08.2023 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передав, а ТОВ "Діджи Фінанс" прийняв Реєстр прав вимоги з Договором.
Відповідно до копії платіжної інструкції №4415 від 03.08.2023 року ТОВ "Діджи Фінанс" на рахунок ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» згідно договору факторингу №0308-23 від 03.08.2023 перераховувались грошові кошти на виконання умов цього договору.
На підставі вищенаведеного суд встановив, що сума боргу перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 200152.74 грн., із яких:
- заборгованість за відсотками становить 120152.74 грн..
Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості підлягають задоволенню.
Згідно з п.1 ч. 2ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно дост. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.ст. 526,629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.530 ЦК Україниякщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були, передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України).
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, то суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до п. 35 постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи представником позивача було заявлено вимогу, про стягнення судових витрат на його користь за витрати, які ТОВ "ДІДЖИ-ФІНАНС" понесло за надання професійної правничої допомоги. На підтвердження заявленої вимоги представником позивача було надано: договір про надання правової допомоги № 42649746 від 11 грудня 2024 року (а.с. 40-44), детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с. 19) та акт про підтвердження надання правничої (правової допомоги) адвокатом (а.с. 87). Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що згідно таких, не можливо встановити, чи були дійсно понесені зазначені представником позивача судові витрати за надання професійної правничої допомоги, оскільки як стверджує представник позивача, ТОВ "ДІДЖИ-ФІНАНС" було понесено судові витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 6000,00 (шість тисяч гривень), про що свідчать надані до суду письмові докази, зокрема акт про підтвердження надання правничої (правової допомоги) адвокатом від 27 червня 2024 року, з якого вбачається, що вартість наданих послуг в сумі 6000,00 грн. здійснюється клієнтом при підписанні акту (а.с. 42). Однак, станом на 04.12.2024 року позивачем не було долучено жодних підтверджень того , що ТОВ "ДІДЖИ-ФІНАНС" було сплачено Адвокатському Бюро "АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ", зазначені кошти, не зважаючи на період часу який пройшов з моменту підписання вищевказаного акту (27.06.2024 року), а саме не надано документів, які б свідчили про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Також, представником позивача, до суду не було надано, належного розрахунку судових витрат з якого було б можливо встановити, що правнича допомога адвоката, була надана саме у даній справі.
У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).
Відтак, дослідивши надані докази, суд дішов до висновку, що вимога про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст. ст. 207, 509, 526, 549, 551, 625, 626-629, 633-634, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.81,89,141,263-265,280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза кредитним договором - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відомості про учасників справи:
- відповідач : ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).
Суддя: І.А. Даруда