532/1118/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді Мороз Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Крейс О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Кобеляки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Кобеляцький відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_4 про зняття арешту з нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

15.05.2024 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про зняття арешту з нерухомого майна. У позовній заяві вказала, що у 2023 році помер її син, ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Позивач звернулася до нотаріальної контори у передбачений законом строк для оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивачем було отримано відомості, що відносно ОСОБА_6 перебувало виконавче провадження про стягнення на користь ОСОБА_2 моральної та матеріальної шкоди, в рамках якого накладено арешт нерухомого майна. Оскільки в період перебування на виконанні виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_6 боргів, кошти на їх погашення в повному обсязі не сплачені, то на момент прийняття державним виконавцем рішення про закінчення виконавчого провадження, законних підстав для зняття арешту з майна не було. Арешт на спадкове майно був накладений органом виконавчої служби у 2003 році, на даний час виконавче провадження завершено, однак арешт, накладений на майно боржника, знятий не був. Оскільки наявність накладеного обтяження порушує права позивача на вступ у спадщину, ОСОБА_1 прохала суд зняти арешт з нерухомого майна, накладеного постановою Кобеляцького ВДВС №2501 від 12.03.2003 року, яке належить на праві приватної власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за реєстраційним номером обтяження 1769077, дата та час реєстрації 16.03.2005 14:41:20, зареєстровано реєстратором: Кобеляцька державна нотаріальна контора, 39200, Полтавська область, Полтавський р., м.Кобеляки, вул. Батира, 6, об`єкт обтяження: квартира, состав ціле, состояние добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 20.05.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

28.05.2024 року від представника позивача ОСОБА_7 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та уточнена позовна заява. Відповідно до уточненої позовної заяви позов подано до ОСОБА_2 та ОСОБА_8 як до осіб, в інтересах яких накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях. Так, вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області з сина позивача, ОСОБА_6 , зобов`язано стягнути на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної лікуванням дочки ОСОБА_9 4 358 гривень та у відшкодування моральної шкоди 6 000 гривень, а всього 10 358 гривень (а. с. 26-29).

Ухвалою суду від 28.05.2024 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

01.07.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_2 , відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав та прохав відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що ОСОБА_6 не виконав в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом та не виплатив моральної та матеріальної шкоди у сумі 10 358 гривень. Приписами ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави для закінчення виконавчого провадження, зокрема фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Однак у цьому випадку відсутні підстави для зняття арешту з нерухомого майна, на яке відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_6 (а. с. 57-60).

Ухвалою суду від 09.09.2024 року замінено неналежного відповідача ОСОБА_5 на належного ОСОБА_3 .

Представник позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про проведення судового засідання без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача за наявними в ній матеріалами.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася. Надала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі за наявними в ній матеріалами.

Третя особа ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Раніше надавав до суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Представник третьої особи, Кобеляцького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача, ОСОБА_6 (а. с. 7, 16-17).

19.01.2024 року до Кобеляцької державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті свого сина ОСОБА_6 шляхом спільного проживання з померлим згідно довідки №03.1-37/06, виданої Білицькою селищною радою Полтавського району Полтавської області 05.01.2024 року (а. с. 77, 18).

Згідно свідоцтва про право власності Білицької селищної ради Кобеляцького району Полтавської області від 30.09.2009 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 (1/3 частини), ОСОБА_6 (1/3 частини) та ОСОБА_4 (1/3 частини) (а. с. 8).

Судом також встановлено, що вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області 09.12.2002 року у справі №1-177 з ОСОБА_6 стягнуто на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної лікуванням дочки ОСОБА_9 4358 гривень та у відшкодування моральної шкоди 6 000 гривень, а всього 10 358 гривень (а. с. 14-15).

До суду також надано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.03.2003 року, відповідно до якої державним виконавцем Кобеляцького відділу ДВС Кобеляцького районного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа 1-177 від 09.12.2002 року Кобеляцьким районним судом про стягнення з ОСОБА_6 відшкодування матеріальної та моральної шкоди в сумі 10 358 гривень накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_6 (а. с. 13).

Згідно з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 накладено арешт на підставі постанови Кобеляцького відділу ДВС №2501 від 12.03.2003 року (а. с. 10).

Постановою державного нотаріуса Кобеляцької державної нотаріальної контори Русняка Р. В. №389/02-31 від 03.05.2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 , у зв`язку з накладенням арешту на нерухоме майно спадкодавця ОСОБА_6 (а. с. 11).

Як вбачається з відповіді Кобеляцького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області №0821 від 23.04.2024 року згідно бази даних автоматизованої системи виконавчих провадження на виконанні у відділі в період з 01.04.2003 по 25.10.2009 перебувало виконавче провадження №546709 з примусового виконання виконавчого листа №1-177 від 09.12.2002, виданого Кобеляцьким районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 моральної та матеріальної шкоди в сумі 10 358 гривень, по якому 25.10.2009 прийняте рішення про повернення виконавчого документа стягувачу, без виконання. Повторно вказаний виконавчий документ на виконання до відділу не пред`являвся. Оскільки в період перебування на виконанні виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_6 боргів, кошти на їх погашення (в тому числі й на погашення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження) не сплачені, то на момент прийняття державним виконавцем рішення про закінчення виконавчого провадження законних підстав для зняття арешту з майна не було (а. с. 12).

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 та частини 3 статті 1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Коло спадкоємців за законом, черговість спадкування ними визначена статтями 1258, 1261-1255 ЦК України.

У силу положень частини 1 та 3статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Таким чином, прийнявши у визначеному законом порядку спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця, позивач ОСОБА_1 набула права на спадщину, до складу якої входить 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 .

Як вбачається з п. п. 4.16, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Згідно ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження) заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на майно боржника; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Частиною 3 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (в редакції, чинній на час накладення арешту) визначено, що державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

Отже, державний виконавець з метою забезпечення реального виконання судового рішення має право накладати арешт на майно боржника.

Згідно з ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (тут і далі в редакції, чинній на час повернення виконавчого документу стягувачу) державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини передбачені ч. 2-4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має намір тримати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого сина ОСОБА_6 , проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити.

Таким чином, на момент звернення з позовною заявою до суду, за наявності арешту накладеного на майно, порушується право позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості оформити спадкові права на нерухоме майно.

При цьому суд зазначає, що наявність протягом тривалого часу арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за умови відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. На це вказав у постанові від 28 серпня 2024 року по справі № 947/36027/21 Касаційний цивільний суд Верховного Суду.

Відповідно до ст. ст. 21, 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: а) пред`явленням виконавчого документа до виконання; б) частковим виконанням рішення боржником; в) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки иконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

Виконавче провадження №546709 з примусового виконання виконавчого листа №1-177 від 09.12.2002 року завершене, 25.10.2009 року прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання.

Зазначений виконавчий лист повторно не пред`являвся до примусового виконання і строки його пред`явлення до виконання закінчилися.

Зважаючи на викладене, збереження протягом тривалого часу спірного арешту, накладеного з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном позивача, а тому позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 12, 259, 265 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 1216, 1222, 1296 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити повністю.

Зняти арешт з нерухомого майна, накладеного постановою Кобеляцького ВДВС №2501 від 12.03.2003 року, яке належить на праві приватної власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за реєстраційним номером обтяження 1769077, зареєстрованого реєстратором Кобеляцькою державною нотаріальною конторою 16.03.2005 року, об`єкт обтяження: квартира, состав ціле, состояние: добудоване, статус: жиле за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 ;

Третя особа: Кобеляцький відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , адреса: м.Кобеляки, вул. Сонячна, 6 Полтавського району Полтавської області.

Суддя