РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в с-щі Овідіополь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, в якому просить:

-в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237;

-в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати право власності ОСОБА_2 на транспортний засіб марки KIAмодельSPORTAGE, 2021 року випуску, припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_1 ;

-стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за її частку у транспортному засобі марки KIAмодельSPORTAGE, 2021 року випуску, у розмірі 450 000,00 грн. 00 коп.;

-стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 судові витрати.

В обґрунтування позовупозивач вказує, що 23.04.2004 року сторони уклали шлюб. Проте подружнє життя позивача та відповідача не склалося, а тому ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.08.2023 року по справі № 947/7054/23 шлюб між сторонами розірвано. За час перебування у шлюбі сторонами, як подружжям, за спільні кошти придбано рухоме та нерухоме майно, зокрема: транспортний засіб марки KIA модель SPORTAGE, 2021 року випуску, об`єм двигуна: 1591 см3, зареєстрований за ОСОБА_2 ; квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237, яка зареєстрована за ОСОБА_2 .Позивач вважає, що спірні об`єкти є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають поділу за правиламист.70 СК України. Позивач зазначила, що спірний транспортний засіб є неподільною річчю, перебуває в користування відповідача, а тому з відповідача підлягає стягненню грошова компенсація у розмірі 450 000 грн. 00 коп. за частку позивача у цьому транспортному засобі. В свою чергу, оскільки частки дружини та чоловіка є рівними, за позивачкою повинно бути визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237.

02.02.2024 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить:

-в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237;

-в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати право власності ОСОБА_2 на транспортний засіб марки KIAтип QLE/ НОМЕР_1 /A62Z1 модельSPORTAGE, 2021 року випуску,ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 ;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за її частку у транспортному засобі марки KIAтип QLE/ НОМЕР_1 /A62Z1 модельSPORTAGE, 2021 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , у розмірі 450 000,00 грн. 00 коп.;

-в іншій частині позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що він не погоджується з оцінкою транспортного засобу, наданою позивачем. На думку відповідача, при проведенні оцінки майна (транспортного засобу) не було враховано: значний пробіг транспортного засобу: 51 091 км.; наявність механічних пошкоджень колісних дисків, лакофарбового покриття передньої та задньої лівих дверей, вм`ятини на даху, глибокі подряпини пластикових панелей задньої кришки багажника, карти задньої лівих дверей, хромованої стійки скління задніх дверей; коригування коефіцієнтів на стан, пробіг, що мають застосовуватись з огляду на те, що автомобіль має пробіг та зазначені механічні пошкодження; не надано копій оголошень з сайту AUTO.RIA.comоглянутих та використаних експертом при встановленні ринкової вартості транспортного засобу методом порівняння цін на транспортні засоби. Вищенаведене, на думку відповідача, свідчить про невідповідність звіту про оцінку майна № 18-230911-005 вимогам ст.ст. 76-80 ЦПК України. 11.09.2023 року на замовлення представника відповідача суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 було складено висновок про вартість об`єкта незалежної оцінки від 01.02.2024 року, згідно з яким ринкова вартість вищенаведеного транспортного засобу без ПДВ становить 658 464 грн. Відповідачем визнаються наступні обставини: розірвання шлюбу між сторонами; набуття майна, зазначеного у позовній заяві сторонами під час їх перебування у шлюбі.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлялись належним чином.

Суд, розглянувши подані сторонами докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжяпідлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 23.04.2004 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси за актовим записом № 216, що підтверджується наявним в матеріалах справи повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 23.04.2004 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.08.2023 року у справі № 947/7054/23 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задоволено.Розірвано шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , реєстрацію якого здійснив 23 квітня 2004 року Відділ реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 216.

19.09.2019 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи інформаційною довідкою № 345520989 від 06.09.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

14.08.2021 року у ТСЦ № 5141 РСЦ МВС в Одеській області на підставі вантажно митної декларації та договору купівлі-продажу № 516468-У00555, укладеного 13.08.2021 року у ТОВ «АВТО ОДЕСА», був зареєстрований автомобіль KIASPORTAGE, 2021 року випуску, об`єм двигуна 1591 куб.см., за гр. ОСОБА_2 , що підтверджується наявними в матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 01.09.2023 року, а також листом РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області від 11.09.2023 року № 31/15-323Аз.

Ст.60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначена норма свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. (Постанова Верховного Суду України №6-843цс17 від 24.05.2017 року, постанови Верховного Суду №235/9895/15 від 06.02.2018 року, №404/1515/16-ц від 05.04.2018 року та постанова Великої Палати Верховного Суду №372/504/17 від 21.11.2018 року).

Як вбачається з матеріалів справи, вищевказане майно набуто сторонами під час перебування ними у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю.

Під час розгляду справи судом не встановлено, що спірні об`єкти придбані за особисті кошти дружини чи чоловіка.

Крім того, обставини щодо розірвання шлюбу між сторонами, а також набуття майна в період шлюбу визнаються сторонами і безпосередньо відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ч. 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Зі змісту п.п.23, 24постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжявбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Ч. 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Ч. 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Ч.ч. 1,2ст. 70СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Ст. 71СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Ст. 63 СК Українипередбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Тлумачення положень ст.71 СК України дає підстави для висновку про те, що ч.4 та ч. 5 цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майна за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має прав на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Дослідивши фактичні обставини справи суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_2 , а також автомобіль KIASPORTAGE, 2021 року випуску, об`єм двигуна 1591 куб.см., які зареєстровані за ОСОБА_2 , набуті сторонами за час шлюбу, а тому відносяться до спільної сумісної власності подружжя і підлягають поділу між сторонами в рівних часткахвідповідно до положень ст. 70 СК України.

Таким чином, вимога позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірної квартири підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації за її частку у транспортному засобі марки KIA модель SPORTAGE, 2021 року випуску, суд зазначає наступне:

Спірний транспортний засіб безумовно є річчю неподільною, відтак недоцільним є залишення автомобіля у спільній власності і надалі, оскільки встановлення спільного режиму користування ним неможливе, виходячи з того, що сторони припинили спільне проживання і ведення спільного побуту, і їх стосунки на цей час є конфліктними і можуть розглядатись як такі, що унеможливлюють досягнення згоди з приводу користування спільним автомобілем. Тому доцільним є здійснити поділ спільного майна саме у такий спосіб, про який просить позивач, і за яким неподільна річ залишається одному з співвласників зі стягненням з нього на користь іншого співвласника грошової компенсації у розмірі вартості його частки і з подальшим (після сплати компенсації) припиненням спільної власності.

При вирішенні питання про доцільність залишення автомобіля саме відповідачу зі стягненням з нього грошової компенсації на користь позивача, суд бере до уваги те, що такий позов заявила позивач, тим самим виявила згоду на припинення її права власності на вказане майно з отриманням замість нього грошової компенсації. Суд враховує, що відповідач не заперечував проти грошової компенсації за 1/2 вартості автомобіля. Суд також враховує, що відповідач користується автомобілем після припинення сімейних стосунків, а тому доцільно залишити автомобіль саме йому.

Відповідно до наданого позивачем звіту про оцінку майна № 18-230911-005 від 11.09.2023 року, виготовленого ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки», ринкова вартість об`єкта оцінки становить без ПДВ 900 000 грн. 00 коп.

Згідно наданого відповідачем висновку про вартість об`єкта незалежної оцінки від 01.02.2024 року, виготовленого ФОП ОСОБА_5 , ринкова вартість об`єкта оцінки без ПДВ становить 658 464 грн.

За змістом наданої позивачем рецензії на Звіт про оцінку вартості КТЗ KIASPORTAGE, виготовленої 20.09.2024 ОСОБА_6 , членом ВАФО, сертифікат оцінювача від 21.07.2001р., №2506, видане Фондом державного майна України спільно з Українським товариством оцінювачів, відповідно до п. 67 Національного Стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» Звіт про оцінку вартості КТЗ KIA SPORTAGE, класифікується за такою ознакою: «Звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки та не може використовуватися з метою, визначеною у звіті».

Суд відхиляє наданий відповідачем висновок про вартість об`єкта незалежної оцінки від 01.02.2024 року, виготовлений ФОП ОСОБА_5 , згідно якого ринкова вартість об`єкта оцінки без ПДВ становить 658 464 грн., оскільки він виготовлений на 5 місяців пізніше наданого позивачем звіту про оцінку майна від 11.09.2023 року, і відповідачем не доведено, що за цей час автомобіль ним не використовувався і, відповідно, не збільшувався його пробіг, а також, що автомобіль було пошкоджено до звернення позивача до суду.

Судом також враховуються зауваження, викладені у наданій позивачем рецензії на Звіт про оцінку вартості КТЗ KIA SPORTAGE, виготовлений на замовлення відповідача ФОП ОСОБА_5 , зокрема: у звіті відсутня інформація щодо номеру та дати договору на оцінку, що порушує ст. 10 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність», відсутня інформація про те, що оцінювачу не було надано доступ на об`єкт оцінки, відсутнє обгрунтування, чому не надано доступ до об`єкта оцінки, не описані обмежувальні умови для такої оцінки, відсутня ідентифікація та опис об`єкту оцінки. Таким чином не виконана вимога Національного Стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» щодо ідентифікації об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав. Також порушені вимоги ст. 11 ЗУ «Про оцінку майна...», а саме «...Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки...»; Оцінювачем у Звіті не використовувались довідники, а всупереч Методиці були використані пропозиції до продажу, які опубліковані в Інтернет ресурсах; у Звіті Оцінювач не обґрунтовуючи свій вибір, зупиняється на одному підході, який буде використовувати для визначення ринкової вартості. Обраний підхід не відповідає вимогам «Методики товарознавчої експертизи». Це є некоректним, та до того ж порушує вимоги п. 36 Національного стандарту № 1. Відсутня інформація, щодо повідомлення Власника про надання доступу та відмову власника у наданні доступу до об`єкта оцінки, що порушує вимоги ст. 30 ЗУ «Про оцінку майна...»;у таблиці 1 Звіту наведена інформація про наявність пошкоджень оцінюваного КТЗ, однак, в подальшому при розрахунку вартості оцінювач не використовує необхідні коректування вартості для урахування визначених пошкоджень; Оцінювачем у Звіті не вказано та не враховано жодної з характеристик передбачених п. 4.1 «Методики товарознавчої експертизи ...»; Оцінювачем у звіті не виконані вимоги п. 4.4. Методики та не наведені необхідні дані; вартість КТЗ в Звіті визначена з порушенням вимог п. 3.7 Методики товарознавчої експертизи, щодо необхідності виконання розрахунку вартості за формулою, в якій обов`язково враховується величина пробігу, умови зберігання, пошкодження, комплектність КТЗ та ін.; на сторінці 3 Звіту оцінювач пише, що оцінювачем була проаналізована інформація про продаж аналогічних транспортних засобів, однак наведені аналоги це пропозиції до продажу, що не відповідає вимогам Методики; всупереч вимогам Методики оцінювач у Звіті необґрунтовано використовує коефіцієнт 0,95 для коригування величини пробігу; в звіті відсутні пояснення та обґрунтування застосованих коригуючих коефіцієнтів на торг та на стан КТЗ; методологія, що наведена у Звіті, не відповідає методологічним засадам під час оцінки ринкової вартості КТЗ, тому що застосовується лише один оціночний підхід, без обґрунтованості відмови використання інших підходів.

Суд бере до уваги наданий позивачем звіт про оцінку майна № 18-230911-005 від 11.09.2023 року, виготовлений ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки», згідно якого ринкова вартість об`єкта оцінки без ПДВ 900 000 грн. 00 коп.

Таким чином, виходячи з визначеної вартості спірного транспортного засобу з відповідача на користь позивача має бути стягнута грошова компенсація вартості 1/2 частки такого майна в розмірі 450 000,00 грн.

Враховуючи викладені вище обставини, оцінивши докази, зібрані у справі, в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжяпідлягають задоволенню.

Також, у зв`язку з наявністю підстав для задоволення позову, позивачу мають бути відшкодовані понесені нею судові витрати.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

Відповідно до ст. 133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат по справіпозивачем надано копії квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 13 від 22.02.2024 року, договору про надання правничої (правової) допомоги № 1/12.12/2023 від 12.12.2023 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи категорію складності справи та надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що заявлена стороною позивача сума витрат за надання правничої допомоги відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Підстав для зменшення розміру витрат судом не встановлено, у зв`язку з чим витрати на правничу допомогу в сумі 15 000 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 8 588,80 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,258,259,265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні ОСОБА_7 задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , право власності на транспортний засіб марки KIA тип QLE/ НОМЕР_1 / НОМЕР_6 модель SPORTAGE, 2021 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на 1/2 частину цього транспортного засобу.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя транспортного засобу марки KIAтип QLE/F5PA1/A62Z1 модель SPORTAGE, 2021 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , стягнути з ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , компенсацію вартості її 1/2 частки у праві спільної сумісної власності в розмірі 450 000,00 (чотириста п`ятдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , витрати зі сплати судового збору в розмірі 8 588,80 (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят вісім грн. вісімдесят коп.) грн., а також витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.К.Кочко