ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 жовтня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/1493/23

Головуючий у першій інстанції Кравчук М. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/826/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна

страхова компанія Оранта, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області у складі судді Кравчук М.В. від 10 квітня 2024 року, місце ухвалення рішення - смт Ріпки, у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просив стягнути на його користь: з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 74 445, 96 грн.; з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Також позивач ставив питання про стягнення на його користь понесених ним по справі судових витрат. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що 09.07.2023 року о 17 год. 40 хв. по автодорозі М 01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі 200 км + 500 м сталася дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Renault Trafic, р.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення із автомобілем Audi 80, р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача. Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25.08.2023 року у справі №743/985/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ Національна акціонерна страхова компанія Оранта, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210979547. У липні 2023 року страховою компанією було оформлено узгодження суми відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ, та зазначена сума збитків, яка становить 34 756 грн. За доводами позивача, вказана сума страхового відшкодування не покриває розмір завданих збитків, оскільки відповідно до висновку експерта №186 від 29.07.2023 року, різниця між ринковою вартістю колісного транспортного засобу - автомобіля легкового Audi 80, р.н.з. НОМЕР_2 , без врахування пошкоджень, отриманих у ДТП 09.07.2023 року, та його ринковою вартістю із врахуванням пошкоджень, отриманих у ДТП 09.07.2023 року, станом на дату оцінки - 09.07.2023 року, складає: 74 445, 96 грн. Завдані позивачу збитки на час звернення до суду відповідачем ПАТ Національна акціонерна страхова компанія Оранта не відшкодовані. Позивач стверджував, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 позивачу довелося шукати кошти на ремонт автомобіля, він почав нервувати, відпала змога їздити сім`єю на відпочинок, з огляду на що позивач вважає за необхідне отримання від ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10.04.2024 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 74 445, 96 грн. Судом стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Судом стягнуто з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 946, 49 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 127,11 грн.; стягнуто з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта на користь ОСОБА_1 витрати на підготовку експертного висновку у розмірі 3 085, 60 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на підготовку експертного висновку у розмірі 414, 40 грн.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія Оранта просить скасувати рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10.04.2024 року, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 10.04.2024 року є необґрунтованим, безпідставним, не відповідає ні фактичним обставинам справи, ні чинним нормам матеріального i процесуального права, протирічить саме собі в своїй суті та порушує права страховика на справедливий та неупереджений суд. В доводах апеляційної скарги Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія Оранта звертає увагу на ті обставини, що позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, і протилежного судом першої інстанції не встановлено. За доводами апелянта, є незрозумілим, яку норму Закону порушив страховик, і які права позивача порушені страховиком. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 10.04.2024 року не навів норму Закону, яку порушив страховик. Апелянт вказує, що у матеріалах даної цивільної справи відсутні докази звернення позивача або від його імені уповноваженої особи до ПАТ HACK Оранта із заявою про виплату страхового відшкодування. Дана заява із відміткою про її прийняття страховою компанією чи направлення її по пошті до страхової компанії відсутня, як доказ i у додатках, доданих до позовної заяви, що свідчить про те, що позивач не реалізував надане йому законом право на отримання страхового відшкодування у разі настання страхового випадку, що свідчить про передчасність заявлених вимог до ПАТ НACK Oранта, оскільки ПАТ НАСК Oранта у даному випадку не порушило будь-яких законних прав та інтересів позивача, як потерпілої особи, а також положень чинного законодавства про страхування. Апелянт зазначає, що у матеріалах справи є пояснення позивача від 18.03.2024 року, у яких він стверджує, що не звертався до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. Дану обставину суд першої інстанції, як i статтю 35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не прийняв до уваги, зазначивши, що позивач звернувся до суду в межах річного строку з часу ДТП, та послався на відповідну правову позицію Верховного Суду. Апелянт вважає, що відсутні перешкоди для звернення позивача до ПАТ HACK Oранта із заявою про виплату страхового відшкодування та його отримання. Річний строк для цієї опції закінчується 08.07.2024 року. Апелянт стверджує, що даний позов заявлено передчасно, і він підлягає залишенню без розгляду, або у його задоволенні необхідно відмовити. Апелянт вказує, що на виконання вимог статті 34 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, огляд автомобіля позивача страховиком було проведено та визначено розмір заподіяного збитку. За доводами апелянта, суд першої інстанції стягнув з ПАТ НАСК Oранта витрати на підготовку експертного висновку у розмірі 3 085, 60 грн., хоча ці витрати підлягають стягненню зі страховика лише у тому випадку, коли останній в термін 10 днів не прибув до місцезнаходження пошкодженого ТЗ позивача та не зафіксував його пошкодження. Апелянт стверджує, що дані витрати можуть бути стягнуті лише із відповідача ОСОБА_2 , згідно статей: 22, 1194 ЦК України. Апелянт вказує, що зі звіту №25619 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням Т3 від 18.07.2023 року, який виконаний ТОВ СЗУ Україна на замовлення ПАТ HACK Oранта вбачається, що ринкова вартість автомобіля позивача до ДТП становить 81 764,50 грн. Вартість відновлювального ремонту становить 176 320,02 грн. Вартість матеріального збитку становить 81 764,50 грн. Згідно висновку про вартість придатних залишків №25619/1 від 18.07.2023 року, вартість ДТЗ позивача у пошкодженому вигляді становить 41 507,86 грн., вартість ТЗ після ДТП. Тобто, транспортний засіб позивача є фізично знищеним, і його ремонт є економічно недоцільним. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам із евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. За доводами апелянта, у даному випадку позивач має право на отримання різниці між вартістю ТЗ до та після ДТП, в сумі 40 256,64 грн. Згідно полісу №210979547, строк дії з 10.09.2022 року по 09.09.2023 року, страхова сума, яка підлягає до виплати за шкоду, заподіяну майну, складає 160 000 грн. Франшиза складає 00,00 грн. Тобто, якщо позивач звернеться до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, то на його користь повинно бути компенсовано 40 256,64 грн. Вказані розрахунки заподіяної шкоди позивачу, які виконані страховиком, не оспорені стороною позивача. Проведення судової автотоварознавчої експертизи позивач не ініціював. Апелянт зазначає, щодо висновку №186 експертного автотоварознавчого дослідження ТЗ від 29.07.2023 року оцінювача ОСОБА_3 , який додано до позовної заяви, i згідно якого різниця між вартістю ТЗ позивача до i після ДТП складає 74 445,96 грн., що із матеріалів, доданих до позову, а також самого висновку ОСОБА_3 , в тому числі, акту №186 технічного огляду KT3 позивача, не вбачається, що на огляді ТЗ позивача були присутні особи, крім самого оцінювача ОСОБА_3 , підпис якого є, а підпис в графі Власник/Довірена особа відсутній. Апелянт просить визнати висновок №186 експертного автотоварознавчого дослідження ТЗ від 29.07.2023 року оцінювача ОСОБА_3 таким, що є недопустимим i неналежним письмовим доказом розміру заподіяної шкоди позивачу, оскільки незрозуміло, що цей доказ обґрунтовує чи спростовує. Апелянт стверджує, що звертаючись до суду, позивач не обґрунтовує необхідність замовлення ним висновку №186 експертного автотоварознавчого дослідження ТЗ від 29.07.2023 року оцінювача ОСОБА_3 , та не вказує на недопустимість доказу, наданого страховою компанією на підтвердження правомірності визначення розміру страхового відшкодування. За доводами апелянта, у висновку ОСОБА_3 не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Апелянт вказує, що є незрозумілим, чому суд першої інстанції надав перевагу розрахунку, проведеному оцінювачем ОСОБА_3 на замовлення позивача, перед розрахунком, проведеним ПАТ HACK Oранта, пославшись лише на те, що оцінювач ОСОБА_3 має кваліфікацію судового експерта, при тому, що у даному випадку ОСОБА_3 не діяв, як судовий експерт, а як незалежний оцінювач зі сторони позивача.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ПАТ HACK Oранта - Сагаль С.В. підтримав вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дудка О.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 10.04.2024 року.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились.

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 09.07.2023 року о 17 год. 40 хв. на автодорозі М 01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі 200 км + 500 м, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Audi80, р.н.з. НОМЕР_2 , що належить позивачу, та автомобілем Renault Trafic, р.н.з. НОМЕР_1 , що належить відповідачу ОСОБА_2 .

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25.08.2023 року (справа №743/985/23) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, та відповідно до ст.36 КУпАП застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., із позбавленням права керування транспортними засобами терміном на один рік (а.с.13-14, 67).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ НАСК Оранта, згідно полісу №210979547 (а.с.12).

Відповідно до висновку експерта-автотоварознавця ОСОБА_3 №186 від 29.07.2023 року, різниця між ринковою вартістю колісного транспортного засобу - автомобіля легкового Audi-80, р.н.з. НОМЕР_2 , без урахування пошкоджень, отриманих у ДТП 09.07.2023 року, та його ринковою вартістю з урахуванням пошкоджень, отриманих у ДТП 09.07.2023 року, станом на дату оцінки - 09.07.2023 року складає: 74 445, 96 грн. (а.с.16-42). Позивачем ОСОБА_1 сплачено за проведення даного автотоварознавчого дослідження 3 500 грн. (а.с.15).

Згідно звіту №25619 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного 18.07.2023 року, ринкова вартість автомобіля позивача на момент пошкодження становить 81 764, 50 грн. (а.с.85-89).

Відповідно до висновку вартості придатних залишків №25619/1, складеного 18.07.2023 року ТОВ СЗУ Україна вартість автомобіля Audi-80, р.н.з. НОМЕР_2 , у пошкодженому вигляді складає 41 507, 86 грн. (а.с.90-91).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 10.04.2024 року, задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції послався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.07.2020 року у справі №276/752/16-ц, згідно якої попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених Законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, загалом є не обов`язковим, та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування у межах річного строку, встановленого для подання такої заяви, якого дотримався позивач. Щодо розміру страхового відшкодування, суд першої інстанції зазначив, що у розумінні п.36.2 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи лише у випадку, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Позивач не погоджується із розміром страхового відшкодування, визначеним на підставі звіту №25619 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ від 18.07.2023 року, при цьому, із матеріалів справи не вбачається, що позивач наполягав на проведенні експертизи. При цьому, позивач замовив висновок експерта №186 від 29.07.2023 року самостійно. Суд першої інстанції зазначив, що оцінювач ТОВ СЗУ Україна не є судовим експертом, тому звіт №25619 не є належним документом щодо визначення розміру шкоди з огляду на те, що із копій наданих відповідачем доказів не вбачається, що позивач ознайомлювався зі складеним звітом та підписав узгодження суми відшкодування. В свою чергу, ОСОБА_3 має кваліфікацію судового експерта-автотоварознавця. Судом першої інстанції вказано, що відповідач (страховик) під час розгляду справи поставив під сумнів висновок даного експерта, проте клопотання про призначення судом експертизи не ініціював. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта у повному обсязі.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, суд першої інстанції звернув увагу на те, що будь-які негативні наслідки, завдані рухомому майну особи, що становить суттєву вартість для такої особи, мають очевидний вплив на душевний стан особи. Суд першої інстанції прийняв до уваги доводи позивача відносно того, що ОСОБА_2 не спростував твердження позивача про відсутність будь-яких дій з його боку щодо добровільного відшкодування шкоди протягом тривалого часу. Судом першої інстанції також враховано, що позивач на певний час був позбавлений можливості пересування власним транспортом, що має для суду вагу в умовах дії на території України воєнного стану та постійного проживання позивача у безпосередній близькості від державного кордону. З огляду на дані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги до ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі. Виходячи із положень статті 141 ЦПК України, судом стягнуто із відповідачів на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 073, 60 грн. та витрати на підготовку експертного висновку у розмірі 3 500 грн., пропорційно сумі задоволених позовних вимог до кожного з них: з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта - судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 946, 49 грн. та витрати на підготовку експертного висновку у розмірі 3 085, 60 грн.; з ОСОБА_2 - судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 127, 11 грн. та витрати на підготовку експертного висновку у розмірі 414, 40 грн.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта відносно того, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 10.04.2024 року не узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 10.04.2024 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія Оранта звертає увагу на ті обставини, що позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, і протилежного судом першої інстанції не встановлено. За доводами апелянта, є незрозумілим, яку норму Закону порушив страховик, і які права позивача порушені страховиком. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 10.04.2024 року не навів норму Закону, яку порушив страховик. Апелянт вказує, що у матеріалах даної цивільної справи відсутні докази звернення позивача або від його імені уповноваженої особи до ПАТ HACK Оранта із заявою про виплату страхового відшкодування. Дана заява із відміткою про її прийняття страховою компанією чи направлення її по пошті до страхової компанії відсутня, як доказ i у додатках, доданих до позовної заяви, що свідчить про те, що позивач не реалізував надане йому законом право на отримання страхового відшкодування у разі настання страхового випадку, що свідчить про передчасність заявлених вимог до ПАТ НACK Oранта, оскільки ПАТ НАСК Oранта у даному випадку не порушило будь-яких законних прав та інтересів позивача, як потерпілої особи, а також положень чинного законодавства про страхування. Апелянт зазначає, що у матеріалах справи є пояснення позивача від 18.03.2024 року, у яких він стверджує, що не звертався до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. Дану обставину суд першої інстанції, як i статтю 35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не прийняв до уваги, зазначивши, що позивач звернувся до суду в межах річного строку з часу ДТП, та послався на відповідну правову позицію Верховного Суду. Апелянт вважає, що відсутні перешкоди для звернення позивача до ПАТ HACK Oранта із заявою про виплату страхового відшкодування та його отримання. Річний строк для цієї опції закінчується 08.07.2024 року. Апелянт стверджує, що даний позов заявлено передчасно, і він підлягає залишенню без розгляду, або у його задоволенні необхідно відмовити.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 10.04.2024 року, виходячи із наступного.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 статті 8 Закону України Про страхування, страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктами 2, 3 частини першої статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. (стаття 990 ЦК України).

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Положеннями статті 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.33.2 статті 33 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції, розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Підпунктом 33.1.4 п.33.1 статті 33 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно статті 34.2 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Відповідно до п.36.2. статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 09.07.2023 року о 17 год. 40 хв. на автодорозі М 01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі 200 км + 500 м, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Audi-80, р.н.з. НОМЕР_2 , що належить позивачу, та автомобілем Renault Trafic, р.н.з. НОМЕР_1 , що належить відповідачу ОСОБА_2 .

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25.08.2023 року (справа №743/985/23) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, та відповідно до ст.36 КУпАП застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., із позбавленням права керування транспортними засобами терміном на один рік (а.с.13-14, 67).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ НАСК Оранта, згідно полісу №210979547 (а.с.12).

В доводах апеляційної скарги Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія Оранта зазначає, що позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Проте, на адресу суду першої інстанції 25.03.2024 року від позивача ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, в яких він зазначає, що ним була сформована заява про виплату страхового відшкодування та надана власноруч представнику ПАТ НАСК Оранта. Страховою компанією не було видано йому жодної копії, або екземпляра із документів, які він заповнював, окрім нечіткої копії повідомлення про ДТП від 10.07.2023 року, тому він і не може надати суду докази свого звернення до страхової компанії (а.с.120-121).

На виконання вимог статті 34 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховиком було проведено огляд автомобіля позивача та визначено розмір заподіяного останньому збитку.

Зі звіту №25619 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням Т3 від 18.07.2023 року, який виконаний ТОВ СЗУ Україна на замовлення ПАТ HACK Oранта вбачається, що ринкова вартість ТЗ позивача до ДТП = 81 764,50 грн. Вартість відновлювального ремонту = 176 320,02 грн. Вартість матеріального збитку = 81 764,50 грн. Згідно висновку про вартість придатних залишків №25619/1 від 18.07.2023 року, вартість ДТЗ позивача у пошкодженому вигляді = 41 507,86 грн., вартість ТЗ після ДТП. Позивач має право на отримання різниці між вартістю ТЗ до та після ДТП в сумі 40 256,64 грн. (а.с.85-89, 90-91).

27.07.2023 року страховою компанією оформлено узгодження суми відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ, номер справи 93991, та зазначена сума збитків - 34 756, 00 грн. (а.с.43). Цю суму відшкодування позивач вважав заниженою, узгодження суми відшкодування не підписав та особисто замовив проведення автотоварознавчого дослідження оцінки вартості збитків, заподіяних пошкодженням його Т3.

Відповідно до висновку експерта-автотоварознавця ОСОБА_3 №186 від 29.07.2023 року, різниця між ринковою вартістю колісного транспортного засобу - автомобіля легкового Audi-80, р.н.з. НОМЕР_2 , без урахування пошкоджень, отриманих у ДТП 09.07.2023 року, та його ринковою вартістю з урахуванням пошкоджень, отриманих у ДТП 09.07.2023 року, станом на дату оцінки - 09.07.2023 року, складає: 74 445, 96 грн. (а.с.16-42). Позивачем ОСОБА_1 сплачено за проведення даного автотоварознавчого дослідження 3 500, 00 грн. (а.с.15).

Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1, ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України, яка регламентує оцінку доказів, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 статті 76 ЦПК України).

Згідно із ч.2 статті 80 ЦПК України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19).

Оцінюючи письмові пояснення, надані позивачем ОСОБА_1 суду першої інстанції, в яких він зазначає, що ним була сформована заява про виплату страхового відшкодування та надана власноруч представнику ПАТ НАСК Оранта, але страховою компанією не було видано йому жодної копії, або екземпляра із документів, які він заповнював, окрім нечіткої копії повідомлення про ДТП від 10.07.2023 року, а також враховуючи сукупність дій, вчинених ПАТ НАСК Оранта, а саме, огляд пошкодженого автомобіля позивача, визначення розміру заподіяного позивачу збитку, оформлення узгодження суми відшкодування та направлення його на підпис позивачу, апеляційний суд вважає більш переконливим твердження позивача про подання ним заяви про виплату страхового відшкодування, ніж заперечення страхової компанії з даного приводу. За даних обставин, наявні підстави вважати, що позивачем була подана заява до страховика про виплату страхового відшкодування, але страхове відшкодування не було виплачено з підстав непогодження позивачем суми відшкодування.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, що у зв`язку із незгодою з розміром завданого збитку, визначеного у звіті №25619 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням Т3 від 18.07.2023 року, який виконаний ТОВ СЗУ Україна на замовлення ПАТ HACK Oранта, позивачем було укладено договір із експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 на проведення автотоварознавчого дослідження, з метою визначення розміру завданого позивачу матеріального збитку. Вартість послуги з проведення автотоварознавчого дослідження склала 3 500 грн., які були сплачені позивачем, згідно платіжної інструкції від 29.07.2023 року (а.с.15).

Відповідно до висновку експерта-автотоварознавця ОСОБА_3 №186 від 29.07.2023 року, різниця між ринковою вартістю колісного транспортного засобу - автомобіля легкового Audi-80, р.н.з. НОМЕР_2 , без урахування пошкоджень, отриманих у ДТП 09.07.2023 року, та його ринковою вартістю з урахуванням пошкоджень, отриманих у ДТП 09.07.2023 року, станом на дату оцінки - 09.07.2023 року складає: 74 445, 96 грн. (а.с.16-42).

Надаючи оцінку звіту №25619 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням Т3 від 18.07.2023 року, який виконаний ТОВ СЗУ Україна на замовлення ПАТ HACK Oранта, та висновку експерта-автотоварознавця Громового А.М. №186 від 29.07.2023 року, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що оцінювач ТОВ СЗУ Україна не є судовим експертом, при цьому, з урахуванням тієї обставини, що позивач не погодився із розміром завданого збитку, визначеного звітом №25619 від 18.07.2023 року, та не підписав узгодження суми відшкодування, вказаний звіт не може бути належним та достатнім доказом, у розумінні положень статей: 77, 80 ЦПК України, який беззаперечно свідчив би про розмір завданої позивачу матеріальної шкоди. При цьому, судом враховано, що ОСОБА_3 має кваліфікацію судового експерта-автотоварознавця. Відповідач (страховик), ставлячи під сумнів даний висновок судового експерта, клопотання про призначення судом експертизи не ініціював.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано надав перевагу наданому суду позивачем висновку експерта-автотоварознавця ОСОБА_3 №186 від 29.07.2023 року, а не звіту №25619 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням Т3 від 18.07.2023 року, який виконаний ТОВ СЗУ Україна на замовлення ПАТ HACK Oранта, та стягнув із Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 74 445, 96 грн., відповідно до висновку експерта-автотоварознавця ОСОБА_3 №186 від 29.07.2023 року, а також понесені позивачем по справі судові витрати.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаного вище висновку суду першої інстанції, оскільки він узгоджується із фактичними, документально підтвердженими обставинами справи та приписами норм права, які регулюють спірні правовідносини.

У порядку положень ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, апеляційний суд не переглядає рішення суду першої інстанції від 10.04.2024 року в частині вирішення судом вимог заявленого позову щодо відповідача ОСОБА_2 , оскільки ним дане рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування рішення суду першої інстанції від 10.04.2024 року, у оскаржуваній апелянтом частині, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в ході судового розгляду даної справи.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта підлягає залишенню без задоволення, а рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10.04.2024 року, підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта - залишити без задоволення.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: